ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 766/16630/20
Провадження № 33/819/48/21          Головуючий в 1 інстанції Смирнов Г.С.
Категорія: ст. 44-3 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Батрак В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

     29 січня 2021 року. Херсонський апеляційний суд під головуванням судді Батрак В.В. за участю представника особи притягнутої до адміністративної відповідальності адвоката Литвинова і.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності адвоката Литвинова І.В. на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою місцевого суду, 07.10.2020 близько 18-00 год. ОСОБА_1 в с. Текстильне, по вул. Урожайна, 3 в м. Херсоні, керуючи маршрутним транспортним засобом Рута -20 д/н НОМЕР_1 , перевізник ПП «Союз –авто», який виконує регулярні перевезення пасажирів на міському маршруті № 7, перевозив пасажирів понад максимально дозволену кількість, згідно свідоцтва транспортного засобу 17, а в наявності було 32, чим порушив п.п. 2 п. 11 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду адвокат подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, однобічне та неповне з`ясування всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати, у зв`язку із відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.
Так, апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням, оскільки останній не містить відомостей щодо свідків правопорушення, а відтак не може бути належним доказом у справі.
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника особи притягнутої до адміністративної відповідальності на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши, матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції виконано належним чином.
Висновок районного суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, при обставинах викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку. 
Так, положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачени Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. 
Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.
У відповідності до п.п.1 п.10 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 641, на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
Відповідно до ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.
У відповідності до ст. 41 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
Разом з тим, відповідно до наявних в матеріалах справи пояснень, наданих ОСОБА_1 під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, останній не заперечував та підтвердила в поясненнях обставини, за яких порушив вимоги карантинних заходів.
               Статтею 44-3 КУпАП передбачає відповідальність громадян та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
На підставі викладеного, судом зроблено обґрунтований висновок про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
Не приймаються до уваги доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною нормою.
       При складанні протоколу,  ОСОБА_1 були роз`ясненні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, при цьому він не відмовилася давати пояснення щодо вчиненого правопорушення, будь-яких зауважень щодо змісту протоколу від нього не надходило, тобто останній реалізував своє право на захист. 
       З огляду на викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, дослідивши всі зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку та обґрунтовано визнав  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
Позбавлені обґрунтованих підстав доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом у справі, оскільки такі доводи жодним чином не вмотивовані.
Наявність свідків, для підтвердження обставин порушення особою карантинних заходів не є обов`язковою умовою, визначеною як КУпАП так і постановою КМУ №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а тому це не свідчить про порушення будь-яких законодавчо визначених норм органами поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Інших вимогами та доводами апеляційна скарга не обґрунтована.
Стягнення на  ОСОБА_1 судом накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП у межах, установлених санкцією ст.44-3 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, із врахуванням майнового стану особи, її вини, відсутності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
       Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
       Отже, підстави для скасування постанови суду першої щодо  ОСОБА_1 та задоволення апеляційної скарги, відсутні.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2020 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Литвинова І.В. без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя: