КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
Апеляційне провадження                                                                                                                                                                      
№22-ц/824/4085/2021                                                                                                
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

16 березня 2021року                                                                   місто Київ
                                                                                            справа № 369/14145/20
                            
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                     суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
                  за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Волчко А.Я., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті, -
 
                                             В С Т А Н О В И В:
 
У листопаді 2020 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою, в якій просила:
встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Новоазовськ Новоазовського району Донецької області.
В мотивування вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Новоазовськ Новоазовського району Донецької області померла її бабуся ОСОБА_2 .
Вказувала, що отримати свідоцтво про смерть у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан». 
Зазначала, що при її зверненні до Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з метою отримання свідоцтва про смерть, вона отримала письмову відмову.
Посилалася на те, що встановлення зазначеного факту їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть українського зразка.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, заявник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заяву
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що факт її спорідненості з померлою бабусею підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи, а саме: 
військовим квитком ОСОБА_3 , який є її батьком та з якого вбачається в розділі 12 склад сім`ї, що матір`ю ОСОБА_3 є  ОСОБА_2  1925 року народження;
копією паспорту ОСОБА_3 , з якого вбачається на стор.7, що його дочкою є ОСОБА_1  1992 року народження, після одруження змінено прізвище на ОСОБА_1 ,
копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 . 
Вказувала, що суд першої інстанції розглянув справу за її відсутності, не повідомленої належним чином про дату, час і місце засідання суду.
Зазначала, що суд першої інстанції не надав належної оцінки її доводам та доказам на підтвердження факту родинних зв`язків із померлою, не вжив заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.
Посилалася на те, що встановлення факту смерті особи має значення для реалізації її майнових та особистих немайнових прав.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Представник заявника усудовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 
Колегія суддів вважає заможливерозглядатисправу у її відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення  представника заявника, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано відповідних документів на підтвердження того, що померла  ОСОБА_2  є її бабусею.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Положеннями статті 1, п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституціїта законів України.
Тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.
Відповідно до ст.9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Новоазовськ Новоазовського району Донецької області померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №121 від 24 серпня 2020 року, довідкою до нього про причини смерті від 24 серпня 2020 року №121 та свідоцтвом про смерть, виданим органом реєстрації актів цивільного стану на тимчасово окупованій території 24 серпня 2020 року.
Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Новоазовськ Новоазовського району Донецької областіпомерла її бабуся ОСОБА_2 . Зазначала, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Новоазовськ Новоазовського району Донецької області їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть українського зразка.
ОСОБА_1 до заяви про встановлення факту смерті додала:
відмову у проведенні державної реєстрації Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22 вересня 2020 року №124-21.14-128;
копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 ;
копію довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру на ім`я ОСОБА_1 ;
копію картки платника податків ім`я ОСОБА_1 ;
свідоцтво про шлюб, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , прізвище останньої після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ;
копію паспорту на ім`я ОСОБА_2 ;
копію картки платника податків на ім`я ОСОБА_2 ;
копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ім`я ОСОБА_1 ;
копію паспорту на ім`я ОСОБА_3 ;
копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я    ОСОБА_3 ;
копію свідоцтва про смертьна ім`я ОСОБА_2 ;
копію лікарського свідоцтва про смерть №121 від 24 серпня 2020 року;
копію довідки про причини смерті від 24 серпня 2020 року №121;
копію договору-замовлення на організацію та проведення захоронення № 012791 ;
копію акту прийому-передачі наданих послуг по організації та проведення захоронення № 012791 ;
копію трудової книжки на ім`я ОСОБА_2 ;
копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;
копію воєнного квитка НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 .
У судовому засіданні апеляційного суду представник заявника на питання головуючого судді: «Чи може представник заявника надати докази на підтвердження факту родинних відносин, а саме того, що ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 відповідно онукою», - представник заявника вказав, що в матеріалах справи наявні всі докази на підтвердження вказаного факту.
На питання колегії суддів: «Чи є у батька заявниці свідоцтво про його народження та чи може представник його надати», - останній зазначив, що йому не відомо, чи є у батька заявниці ОСОБА_3 його свідоцтво про народження, надати вказаний доказ він не зможе та з цього приводу представником заявника ОСОБА_8 будь-яких клопотань до суду апеляційної інстанції не заявлялось. 
При цьому, представник заявника наголошував, що на його думку, в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують те, що заявник є онукою померлої ОСОБА_2 .
Згідно з абзацом другим частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.
Положеннями цієї статті, яка встановлює особливі вимоги до провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначено коло осіб, яких закон наділяє правом на звернення до суду з такими заявами, а саме - родичів померлого або їх представників.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Оскільки стороною заявника не надано відповідних документів на підтвердження того, що ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 відповідно є онукою померлої, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не доведено, що вона є родичкою померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Новоазовськ Новоазовського району Донецької області, а тому відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 .
Посилання представника заявника на те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, а не про встановлення факту родинних відносин, а тому вважає, що нею були надані всі докази на підтвердження своїх вимог колегія суддів відхиляє, оскільки обмеження права на звернення із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, передбачені статтею 317 ЦПК України та вказівка процесуальної норми на суб`єкта, який вправі звернутись із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, свідчить про встановлення законодавцем обов`язкових до врахування обмежень у можливості звернення до суду з відповідною заявою.
На підставі вищенаведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.
Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно  дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону. 
Рішення суду ухвалено з дотриманням  норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 17 березня 2021 року.
 
Головуючий:
 
Судді: