ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" січня 2021 р.                               Справа№ 910/18400/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Чорногуза М.Г. 
 
при секретарі судового засідання Найченко А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2020  
у справі №910/18400/20 (суддя Андреїшина І.О.)
за позовом  Приватного підприємства «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» 
до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» 
про зобов`язання припинити дії та стягнення коштів у розмірі 715 578,54 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» (далі - ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД», позивач, заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКЕНЕРГО» (далі - ПрАТ «НЕК «УКЕНЕРГО», відповідач) про зобов`язання припинити дії, спрямовані на нарахування послуг з передачі електричної енергії по договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0617-02024 від 30.05.2019 при здійсненні експорту електричної енергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії, а також про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 715 578,54 грн.          
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/18400/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.
04.12.2020 позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просив суд до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/18400/20 вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ПрАТ «НЕК «УКЕНЕРГО» вчиняти певні дії по відношенню до ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД», а саме:
- застосовувати заходи щодо присвоєння ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» статусу «Переддефолтний» відповідно до положень п.  1.7.1. Глави 1.7. розділу І Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 307 від 14.03.2018 (далі - Правила ринку), у зв`язку з наявністю заборгованості за послуги з передачі;
          -    надсилати ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» та регулятору повідомлення про набуття ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» статусу «Переддефолтний»;
          -    публікувати на офіційному веб-сайті адміністратора розрахунків повідомлення про набуття ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» статусу «Переддефолтний» із зазначенням дати набуття такого статусу;
          -    використовувати фінансові гарантії, що надаються ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» для покриття його заборгованості перед оператором системи передачі;
          -        використовувати фінансові гарантії, що надаються ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» для покриття заборгованості перед адміністратором розрахунків;
          -    направляти до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД», його ЄДРПОУ, розміру простроченої електропостачальником оплати вартості його небалансів електричної енергії;
          - надсилати ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» та регулятору повідомлення про набуття ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» статусу «Дефолтний»;
          -  публікувати на офіційному веб-сайті адміністратора розрахунків повідомлення про набуття ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» статусу «Дефолтний» із зазначенням дати набуття такого статусу;
          - зупиняти майбутні та скасовувати діючі реєстрації двосторонніх договорів щодо продажу електричної енергії ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД»;
          - встановлювати нульовий обсяг продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку для ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД»;
          - здійснювати переведення постачання електричної енергії споживачам ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» на постачальника «останньої надії» відповідно до Правил роздрібного ринку;
          - направляти до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД», його ЄДРПОУ та кінцевий розмір простроченої оплати вартості його небалансів електричної енергії.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2020  у справі №910/18400/20 заяву ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД»  про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/18400/20 вжито вищевказані заходи забезпечення позову.
          Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд виходив з того, що подана позивачем заява є обґрунтованою з огляду на те, що має місце існування обставин, а не виключно припущення заявника, щодо неможливості виконання рішення суду, оскільки підприємство фактично буде позбавлене можливості здійснення господарської діяльності на енергетичному ринку, що фактично нівелює можливість захисту прав і інтересів позивача; обраний позивачем захід забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження прав відповідача, а спрямований виключно на збереження існуючого статусу заявника на ринку електричної енергії та недопущення негативних наслідків (як то усунення учасника з ринку) до вирішення спору у даній справі та набрання судовим рішенням законної сили.
Не погодившись із вищезазначеною ухвалою, ПрАТ «НЕК «УКЕНЕРГО» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвала судом першої інстанції прийнята за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, а також на підставі даних з невідомих джерел, на які не посилався сам позивач, і за відсутності відповідних доказів та належної оцінки обґрунтованості доводам відповідача.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що судом порушено приписи статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та неправильно застосовано положення Глави 1.7. Розділу I Правил ринку, оскільки вжито неадекватних, неспівмірних заходів забезпечення позову, що є невідповідними до заявлених позовних вимог, фактично зупиняючи дію ряду положень Правил ринку; позивачем не доведено наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не  надано жодного доказу на підтвердження своїх припущень, зокрема, тих, які б свідчили про дійсність намірів відповідача щодо присвоєння ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» статусів «Переддефолтний» та «Дефолтний»; судом залишено поза увагою ту обставину, що станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали у позивача відсутня заборгованість перед відповідачем за надані послуги з передачі електричної енергії;  вживаючи заходи забезпечення позову, судом не вирішено питання щодо зустрічного забезпечення, чим порушено встановлений принципи пропорційності та рівності сторін, а також не забезпечено збалансованості інтересів сторін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/18400/20, розгляд апеляційної скарги призначено на 20.01.2021, встановлено ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/18400/20.
Позивач скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, надав відзив на апеляційну скаргу та доповнення до нього, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва - без змін.
Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач наголошував на тому, що з огляду на положення Правил ринку невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, зокрема, унеможливить їх захист в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду; оплата ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» рахунків за передачу електричної енергії при експортних операціях була вимушеним кроком, оскільки в іншому випадку, останнє набуло б статусу  «Переддефолтний» та в подальшому було б позбавлено можливості приймати участь на ринку електричної енергії; відповідач продовжує виставляти на адресу позивача рахунки по сплаті коштів за передачу при здійсненні експорту електричної енергії; станом на момент звернення позивача із заявою про забезпечення позову до суду у ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» існувала заборгованість по виставленим рахункам, а тому стверджуючи в апеляційній скарзі про відсутність у позивача заборгованості перед відповідачем, останній намагається ввести суд в оману; застосування заходів зустрічного забезпечення є правом суду при вжитті заходів забезпечення позову, а не його обов`язком, у зв`язку з чим безпідставними є доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Представник позивача вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними, у зв`язку з чим просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
20.01.2021 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про забезпечення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача, дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, предметом позову у даній справі є, зокрема, матеріально-правова вимога позивача до відповідача про зобов`язання припинити дії, спрямовані на нарахування послуг щодо експорту електричної енергії за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0617-02024 від 30.05.2019 та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач посилався на наступні обставини:
- оператором системи передачі в Україні є ПрАТ «НЕК «Укренерго», яке є суб`єктом природної монополії з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами на всій території України;
- ПрАТ «НЕК «Укренерго», як оператор системи передачі, всупереч умовам договору про надання послуг з передачі електричної енергії, нараховує позивачеві плату за послуги з передачі електричної енергії при здійсненні експорту та надсилає ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» рахунки і акти приймання-передачі послуг із включенням послуг, які фактично не надавались;
- дії відповідача щодо включення обсягів експортованої електричної енергії до вартості послуг з передачі, без прямої вказівки на те в договорі, призводять до неправомірного нарахування позивачу заборгованості за послуги з передачі, які фактично не надаються;
- з наданими актами прийому-передачі послуг позивач не погоджується, оскільки включення ПрАТ «НЕК «Укренерго» до рахунків та актів приймання-передачі послуг обсягів експортованої електричної енергії безпосередньо порушує права позивача та умови вказаного договору;
- здійснення ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» оплати вказаних рахунків було вимушеним кроком, оскільки в іншому випадку це призвело б до наслідків, визначених розділом 1.7 Правил ринку, а саме, надання учаснику ринку статусу «Переддефолтний» та «Дефолтний»;
- у результаті застосування до позивача статусу «Переддефолтний», та, як наслідок, статусу «Дефолтний», відповідач позбавить позивача можливості брати участь на ринку електричної енергії, адже ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» фактично позбавляється можливості здійснювати господарську діяльність на організованих сегментах ринку електричної енергії, та не матиме можливості виконувати умови договорів з іншими учасниками ринку, в тому числі з операторами систем розподілу, контрагентами на ринку двосторонніх договорів, ринку на добу наперед, внутрішньодобовому ринку тощо.
За доводами заявника, застосування вказаного способу забезпечення позову спрямовано виключно на збереження балансу інтересів сторін та забезпечення ефективного захисту прав та інтересів ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД», а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
При цьому, позивач вважає, що у зв`язку з тим, що виключення позивача з ринку відбудеться у зв`язку з неправомірним нарахуванням ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» заборгованості за послуги з передачі електричної енергії при експорті, заходи забезпечення позову про які просить позивач у цій заяві, безпосередньо пов`язані із предметом позовної заяви.
На підтвердження своїх доводів позивачем до заяви про забезпечення позову було надано копії претензії відповідача вих. №01/37717 від 19.10.2020, в якій останній вимагав у позивача сплати заборгованості за договором та виставленими актами прийому-передачі послуг, а також листа-відповіді на таку претензію.
За приписами ст. 136 ГПК України  господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених  статтею 137 цього Кодексу  заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
З аналізу вказаної норми вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.    Однак, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. 
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Враховуючи, що позивач у даній справі звернувся до суду, у тому числі, з позовною вимогою немайнового характеру, у цьому випадку має бути застосовано та досліджено таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому, у таких немайнових спорах необхідно досліджувати, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема,  забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Як встановлено місцевим господарським судом, заявлені позивачем заходи забезпечення позову є співмірними та адекватними з вказаною позовною вимогою, оскільки остання стосується правомірності нарахування відповідачем обсягів експортованої електричної енергії, їх включення до рахунків та актів приймання-передачі послуг, що надає ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» у разі несплати таких спірних послуг право застосовувати до позивача заходи, передбачені розділом 1.7 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 307 від 14.03.2018.
Так, згідно з п.1.7.1. Правил ринку учасник ринку, крім ОСП, ОР та гарантованого покупця, набуває статусу «Переддефолтний» при настанні принаймні однієї з таких подій або обставин: 1) учасник ринку до 18:00 банківського дня, що є другим робочим днем після дати отримання на електронну адресу учасника ринку через систему управління ринком платіжного документа від АР, не здійснив відповідну оплату; 2) учасник ринку, який є СВБ, не надавав, не підтримував, не збільшував та не поновлював фінансові гарантії в необхідному обсязі відповідно до розділу VI цих Правил; 3) учасник ринку не здійснив оплату послуги з передачі електричної енергії та/або з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління у строк понад 30 календарних днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги.
Водночас, у п.1.7.2. Правил ринку вказано, що  при набутті статусу «Переддефолтний» АР на період існування такого статусу: 1) надсилає учаснику ринку та Регулятору повідомлення про набуття учасником ринку статусу «Переддефолтний»; 2) публікує на офіційному вебсайті АР повідомлення про набуття учасником ринку статусу «Переддефолтний» із зазначенням дати набуття такого статусу; 3) використовує фінансові гарантії, що надаються учасником ринку, для покриття його заборгованості перед ОСП; 4) використовує фінансові гарантії, що надаються ним, для покриття заборгованості перед АР та/або, якщо учасник виступає в якості електропостачальника, після набуття ним статусу «Переддефолтний» кожного банківського дня (о 12:00) направляє до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування учасника ринку або ПІБ (якщо учасником ринку є фізична особа або фізична особа- підприємець), ЄДРПОУ або РНОКПП (якщо учасником ринку є фізична особа або фізична особа-підприємець), розміру простроченої електропостачальником оплати вартості його небалансів електричної енергії.
Пунктом 1.7.4. Правил ринку унормовано, що  учасник ринку, крім ОСП, ОР та гарантованого покупця, набуває статусу «Дефолтний» при настанні принаймні однієї з таких подій або обставин: 1) тривалість статусу «Переддефолтний» для учасника ринку становить більше двох робочих днів; 2) судом прийнято рішення про визнання учасника ринку банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або учасником ринку або його уповноваженими органами прийнято рішення про ліквідацію учасника ринку; 3) у випадку анулювання ліцензії учасника ринку.
За приписами п.1.7.5. вказаних Правил на період існування статусу «Дефолтний» АР вживає до такого учасника ринку такі заходи: 1) надсилає учаснику ринку та Регулятору повідомлення про набуття учасником ринку статусу «Дефолтний»; 2) публікує на офіційному вебсайті АР повідомлення про набуття учасником ринку статусу «Дефолтний» із зазначенням дати набуття такого статусу; 3) зупиняє майбутні та скасовує діючі реєстрації ДД щодо продажу електричної енергії учасникам ринку; 4) установлює нульовий обсяг продажу електричної енергії на РДН та ВДР для такого учасника ринку; 5) якщо учасник ринку також виступає в якості електропостачальника (або споживача), після набуття ним статусу «Дефолтний» постачання електричної енергії споживачам такого учасника ринку (або такому учаснику ринку) здійснюється постачальником «останньої надії» відповідно до   Правил роздрібного ринку; 6) якщо учасник ринку також виступає в якості електропостачальника, після набуття ним статусу «Дефолтний» кожного банківського дня о 12:00 направляє до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування учасника ринку або ПІБ (якщо учасником ринку є фізична особа або фізична особа-підприємець), ЄДРПОУ або РНОКПП (якщо учасником ринку є фізична особа або фізична особа - підприємець) та кінцевий розмір простроченої електропостачальником оплати вартості його небалансів електричної енергії.
З огляду на статус та повноваження ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО», як оператора системи передачі, так і адміністратора розрахунків, у розумінні пункту 1.2.2 Розділу I Правил ринку, а також враховуючи статус та повноваження ПП «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД», як електропостачальника, та беручи до уваги обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком  місцевого господарського суду про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
При цьому, ані місцевим господарським судом, ані судом апеляційної інстанції не встановлено, а скаржником не доведено того, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову у даному випадку призведе до невиправданого обмеження прав відповідача чи інших осіб.
Наведені в апеляційній скарзі твердження відповідача, про те, що на дату прийняття оскаржуваної ухвали позивач не мав заборгованості перед відповідачем за договором, колегія суддів відхиляє з огляду на надані позивачем суду апеляційної інстанції пояснення про те, що станом на дату подання позовної заяви на розгляді у позивача знаходився виставлений відповідачем за передачу електричної енергії при її експорті Акт приймання передачі послуги за жовтень 2020 року від 31.10.2020 та рахунок-фактура №0617-02024/04/11/2020 від 04.11.2020 на суму 327 481,54 грн, а станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали - Акт приймання-передачі послуги за листопад 2020 року та Рахунок-фактура №0617-02024/04/12/2020 від 04.12.2020 на суму 577  128,56 грн. 
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову та вживаючи відповідні заходи, не врахував співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.
Як було зазначено вище, предметом даного спору є, зокрема, вимога про зобов`язання відповідача припинити дії, спрямовані на нарахування послуг щодо експорту електричної енергії за договором та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії. 
Заявляючи вказані вимоги, позивач посилався на неправомірність дій відповідача, що стосуються нарахування плати за послуги з передачі електричної енергії при здійсненні експорту та включення відповідачем до рахунків та актів приймання-передачі послуг обсягів експортованої електричної енергії.
Натомість, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали заборонив відповідачеві вчиняти певні дії, не зазначаючи, що така заборона повинна узгоджуватись з предметом позову, тобто, що така заборона стосується виключно заборгованості за передачу експортованої електричної енергії.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи скаржника про те, що місцевий господарський суд неправильно застосував положення глави 1.7 розділу I Правил ринку, оскільки вжив неспівмірних заходів забезпечення позову, що є невідповідними до заявлених позовних вимог, фактично зупиняючи дію ряду положень Правил ринку.
Крім того, з оскаржуваної ухвали вбачається, що її мотивувальна частина містить висновок суду про підприємства, які ведуть видобуток вугілля та природного газу, постачають тепло й електроенергію кінцевим споживачам і надають енергосервісні послуги та висновок про можливе припинення постачання електроенергії кінцевим споживачам. 
Однак, як правильно зауважив апелянт, такі висновки не стосуються обставин та правовідносин, які склалися між сторонами у даній справі, та не узгоджуються з положеннями Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 307 від 14.03.2018.
При цьому, в силу положень ч. 4 ст. 236 ГПК України, колегія суддів враховує аналогічні правові висновки Верховного Суду  щодо застосування норм права до спірних правовідносин сторін, викладені у постановах від 09.12.2020 у справі № 910/9400/20 та від 21.12.2020 у справі №  910/9627/20.
Так, у справі № 910/9400/20 за позовом ТОВ «Д.Трейдінг» до ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» про зобов`язання припинити дії, спрямовані на нарахування послуг щодо експорту електричної енергії за договором про надання послуг з передачі електричної енергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії, правовідносини в якій подібні до правовідносин у справі, що переглядається, Верховний Суд, враховуючи статус та повноваження сторін у справі погодився з висновком судів про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову.
Проте, суд касаційної інстанції, враховуючи вимоги щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, змінив резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції, що стосується співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, конкретизувавши вжиті судами заходи забезпечення позову.
Аналогічну правову позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 21.12.2020 у справі №  910/9627/20.
Також, Верховний Суд у вказаних справах виключив з мотивувальної частини висновки про підприємства, які ведуть видобуток вугілля та природного газу, постачають тепло й електроенергію кінцевим споживачам і надають енергосервісні послуги та висновки про можливе припинення постачання електроенергії кінцевим споживачам, оскільки вони не стосуються обставин цих правовідносин і не узгоджуються з положеннями Правил ринку.
З огляду на викладене, враховуючи позицію наведену у справах №  910/9400/20 та №  910/9627/20, правовідносини у яких є подібними до правовідносин у даній справі, а також зважаючи на вимоги щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін та те, що місцевим господарським судом не було враховано у повній мірі співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне змінити оскаржувану ухвалу, конкретизувавши вжиті судом заходи та виключивши з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали висновки суду про підприємства, які ведуть видобуток вугілля та природного газу, постачають тепло й електроенергію кінцевим споживачам і надають енергосервісні послуги та висновки про можливе припинення постачання електроенергії кінцевим споживачам.
Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про порушення місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, що, на його думку, проявилося у невирішенні питання щодо зустрічного забезпечення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Разом з тим, частинами 1, 4 ст. 141 ГГІК України визначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що положення чинного процесуального закону не встановлюють обов`язку суду у будь-якому випадку при задоволенні заяви про забезпечення позову застосовувати інститут зустрічного забезпечення.
Крім того, в силу приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України, суд апеляційної інстанції враховує правові висновки, викладені Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду в постановах від 18.06.2019 у справі №  904/661/19, від 11.06.2019 у справі № 916/2933/18 від 10.10.2019 у cправі №916/1572/19, відповідно до яких частиною 1 статті 141 ГПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм ст.  ст. 139, 140 ГПК України та не свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали місцевого суду, а відповідно і постанови апеляційного суду про залишення її без змін.
Крім цього, зважаючи на положення частини 4 статті 141 ГПК України, ухвалення рішення про забезпечення позову без одночасного вирішення судом питання про зустрічне забезпечення не позбавляє заявника права звернутися до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення, що може бути подано після застосування судом заходів забезпечення позову.
Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів  1, 3 частини 1 статті 277 ГПК України, є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» та необхідність зміни мотивувальної та резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у даній справі.
За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 282 ГПК України, згідно з пунктом 4 частини 1 якої, у резолютивній частині постанови зазначається, зокрема, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З огляду на часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, витрати останнього по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1  051,00  грн, на підставі ст. 129 ГПК України підлягають покладенню на позивача.
Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/18400/20 задовольнити частково.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/18400/20 змінити, виключивши з мотивувальної частини висновки про підприємства, які ведуть видобуток вугілля та природного газу, постачають тепло й електроенергію кінцевим споживачам і надають енергосервісні послуги та висновки про можливе припинення постачання електроенергії кінцевим споживачам.
3. Резолютивну частину ухвали  Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/18400/20 змінити, шляхом її викладення в наступній редакції:
«Заяву Приватного підприємства «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» про вжиття заходів  забезпечення позову задовольнити частково.
До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/18400/20 заборонити Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» (01032, м. Київ, вул.  Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код 00100227):
- застосовувати заходи щодо присвоєння Приватному підприємству «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» статусу «Переддефолтний» відповідно до положень п. 1.7.1. Глави 1.7. розділу І Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 307 від 14.03.2018, у зв`язку з наявністю заборгованості за послуги з передачі експортованої електричної енергії;
- надсилати Приватному підприємству «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» та Регулятору повідомлення про набуття Приватним підприємством «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» статусу «Переддефолтний»;
- публікувати на офіційному веб-сайті Адміністратора розрахунків повідомлення про набуття Приватним підприємством «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» статусу «Переддефолтний» із зазначенням дати набуття такого статусу;
- використовувати фінансові гарантії, що надаються Приватним підприємством «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» для покриття його заборгованості за послуги з передачі експортованої електричної енергії перед оператором системи передачі;
-  використовувати фінансові гарантії, що надаються Приватним підприємством «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД», для покриття заборгованості перед Адміністратором розрахунків;
- направляти до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування Приватного підприємства «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД», його ЄДРПОУ, розміру простроченої електропостачальником оплати вартості його небалансів електричної енергії;
- надсилати Приватному підприємству «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» та Регулятору повідомлення про набуття Приватним підприємством «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» статусу «Дефолтний»;
-  публікувати на офіційному веб-сайті Адміністратора розрахунків повідомлення про набуття Приватним підприємством «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» статусу «Дефолтний» із зазначенням дати набуття такого статусу;
-  зупиняти майбутні та скасовувати діючі реєстрації двосторонніх договорів щодо продажу електричної енергії Приватним підприємством «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД»;
-  установлювати нульовий обсяг продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку для Приватного підприємства «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД»;
- здійснювати переведення постачання електричної енергії споживачам Приватного підприємства «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» на постачальника «останньої надії» відповідно до Правил роздрібного ринку;
-  направляти до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування Приватного підприємства «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД», його ЄДРПОУ та кінцевий розмір простроченої оплати вартості його небалансів електричної енергії.

Стягувач: Приватне підприємство «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» (04050, м.  Київ, вул. Тургенєвська, буд. 81, кв. 2; ідентифікаційний код 40289067).

Боржник: Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» (01032, м.  Київ, вул.  Симона Петлюри, буд.25; ідентифікаційний код 00100227).

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.»

3. В іншій частині ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2020 у справі №910/18400/20 залишити без змін.
4. Стягнути з Приватного підприємства «НЕКСТ ОЙЛ ТРЕЙД» (Україна, 04050, м.  Київ, вул.  Тургенєвська, буд. 81, кв. 2; ідентифікаційний код 40289067) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код 00100227) 1 051 (одну тисячу п`ятдесят одну) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги. 
5.  Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.
6. Матеріали оскарження ухвали  від 04.12.2020 у справі №910/18400/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.
          Повний текст постанови складено  25.01.2021.

Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                М.Г. Чорногуз