ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3166/20  Номер провадження 22-ц/814/195/21	Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Київського районного суду м.Полтави від 05 жовтня 2020 року, постановлене суддею Самсоновою О.А. (повний текст виготовлено 09 жовтня 2020 року),
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:
10.07.2020 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.07.2013. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 31.05.2020 становить 21 818,35 грн. та 2 102,00 грн. судового збору.
Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 05.10.2020 у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено за недоведеністю. 
Не погодившись із указаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Доводить, що відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, висловив свою згоду, що ця анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, взявши на себе зобов`язання неухильно їх дотримуватися та самостійно знайомитися зі всіма змінами та доповненнями до них на сайті банку.
При укладенні такого договору сторони керувалися положеннями ч.1 ст.634 ЦК України, вважаючи такий правочин договором приєднання, а Правила і Умови надання банківських послуг - публічною офертою, що з огляду на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 28.03.2019 у справі №428/2873/17 та від 08.07.2019 у справі №923/760/18, не потребує підпису позичальника під публічно розміщеними умовами кредитування та не має наслідком визнання договору неукладеним.
Зазначає, що на підставі указаної анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з встановленим кредитним лімітом. Відповідач після отримання картки, за умовами укладеного із банком договору приєднання, вчиняв дії щодо її активації, користувався кредитними коштами та здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про укладення договору та згідно ч.1 ст.1054 ЦК України є підставою для цивільно-правової відповідальності позичальника за неналежне виконання кредитного зобов`язання у вигляді відсотків та неустойки.
Вважає, що районний суд безпідставно відхилив надані банком докази, які відповідачем не спростовані, обґрунтовуючи оскаржуване судове рішення самим лише посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду, що не є доказом, надавши перевагу позиції відповідача та перейнявши на себе функції його захисту.
Заперечує висновки районного суду, обґрунтовані власним розрахунком, що заборгованість відповідача за кредитом значно менша ніж вказано позивачем, оскільки такий розрахунок зроблений судом шляхом віднімання від загальної суми витрат по карті загальної суми погашень. Такий розрахунок не відповідає умовам договору та призводить до безпідставного звільнення відповідача від обов`язку повернути всі фактично отримані ним кредитні кошти, проценти за користування ними та неустойку.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції установлено, що 30.07.2013 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк та погодився із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він, ОСОБА_1 , ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і зобов`язується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанка www.pb.ua./а.с.23/
На виконання кредитного договору б/н, підписаного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останньому надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 строком дії з 30.07.2013 до 02/17; № НОМЕР_2 строком дії з 26.09.204 до 09/18; № НОМЕР_2 строком дії з 06.02.2015 до 09/18; № НОМЕР_3 строком дії з 26.01.2016 до 01/20; № НОМЕР_3 строком дії з 18.05.2016 до 01/20; № НОМЕР_4 строком дії з 25.07.2017 до 05/21./а.с.22/
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н): 30.07.2013 розпочато старт карткового рахунку № НОМЕР_1 , кредитний ліміт 0,00 грн.; 17.10.2013 кредитний ліміт збільшено до 2 000,00 грн.; 13.02.2015 кредитний ліміт зменшено до 1 920,00 грн.; 31.01.2017 кредитний ліміт збільшено до 2 000,00 грн.; 25.07.2017 кредитний ліміт зменшено до 2 000,00 грн.; станом на 17.12.2018 кредитний ліміт 0,00 грн./а.с.21/
Згідно витягу із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» банком визначено наступні тарифні плани: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». У примітках вказано, що повна версія Умов та Правил надання банківських послуг, а також актуальні Тарифи розміщені на офіційному сайті ПриватБанку: https://privatbank.ua./а.с.24/
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку./а.с.25-56/
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 30.07.2013, станом на 31.05.2020 становить: 7 938,01 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 774,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 9 591,14 грн. - заборгованість по пені; 1 515,16 грн. - заборгованість по судовим штрафам./а.с.7-14/
Відмовляючи у задоволенні позовних, районний суд виходив із того, що позивачем не доведено обізнаність позичальника із умовами кредитування в частині нарахування відсотків, пені та неустойки, а тому зарахування банком частини сплачених відповідачем коштів на погашення відсотків, сплата яких не передбачена договором, суперечить його умовам. Оскільки відповідачем сплачено позивачу суму, що перевищує розмір одержаного ним кредиту, заборгованість відповідача за кредитом відсутня, що виключає підстави нарахування відсотків згідно ст.625 ЦК України. 
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин правил ч.1 ст.364 ЦК України, однак висновок про відмову в позові в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, якими вони врегульовані. 
Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» за відсутності узгоджених сторонами зобов`язання умов кредитування в частині нарахування відсотків, пені та неустойки, має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку із повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статей 525,526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом із тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Реалізуючи право вимоги повернення фактично отриманої суми кредитних коштів банком заявлено до стягнення 7 938,01 грн. за тілом кредиту. Обґрунтовуючи підстави стягнення такої заборгованості, банком, окрім її розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором за даним балансом, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей. 
При постановленні оскаржуваного рішення поза увагою районного суду залишилося те, що згідно виписки по рахунку позичальник користувався кредитними коштами, використовував послугу «Оплата частинами», всього витративши коштів за отриманою карткою на загальну суму 21 849,63 грн., тоді як внесено на погашення заборгованості 15 565,41 грн., тобто мінусове сальдо становить 6 284,22 грн. Вказаний розмір відповідачем не спростований, а відтак у останнього існує невиконане перед банком зобов`язання його повернути.
При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що ні умовами кредитного договору, ні Законом не передбачено процедури здійснення взаємозаліку між внесеними позичальником на свій картковий рахунок коштів в якості відсотків, за рахунок яких можливо було б погашати існуючу заборгованість по тілу кредиту. Наведений судом першої інстанції розрахунок є довільним тлумаченням такої можливості, при якій відбувається підміна понять та правової природи відсотків за договором та кредитними коштами.
За вказаних обставин, рішення суду в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення тіла кредиту підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про його часткове задоволення та стягнення з позичальника ОСОБА_1 на користь банку заборгованості по кредиту в розмірі 6 284,22 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо правомірності нарахування відсотків згідно ст.625 ЦК України, колегією суддів відхиляються. Оскільки обов`язок сплатити кредиторові суму боргу з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми або інший розмір процентів, встановлений договором або законом, виникає у боржника, якщо він не приступив до виконання грошового зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України), право кредитора на одержання компенсації на підставі частини другої статті 625 ЦК України виникає після спливу такого строку виконання.
По справі не встановлено та суду не доведено погодженого сторонами договору розміру обов`язкового щомісячного платежу, а обов`язок позичальника повернути всю суму одержаного кредиту збігається зі строком дії платіжної картки, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625 ЦК України.
Підстави стягнення неустойки відсутні, як такі, що не узгоджені сторонами зобов`язання, оскільки ґрунтуються на Умовах і правилах надання банківських послуг ПриватБанк, які не є складовою кредитного договору №б/н від 30.07.2013, що відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц та не може бути спростоване посиланням на загальну практику Верховного Суду, яка не має узагальнюючого значення та ухвалена пізніше.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення Київського районного суду м.Полтави від 05.10.2020 скасуванню із постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 6 284,22 грн. заборгованості за тілом кредиту. У іншій частині позовних вимог відмовити.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам позову (28%), на користь АТ КБ «ПриватБанк» із ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за подачу позову в розмірі 588,56 грн. та 882,84 грн. за апеляційну скаргу./а.с.6, 116/
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково. 
Рішення Київського районного суду м.Полтави від 05 жовтня 2020 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_6 , МФО №305299) заборгованість за кредитним договором станом на 31 травня 2020 року в розмірі 6 284 (шість тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 22 коп.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1 471,40 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 18.01.2021.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська