Постанова         
Іменем України
 
13 січня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 591/5990/16-ц
провадження № 61-25254св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Сумський державний університет,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Сумського державного університету на постанову апеляційного суду Сумської області від 20 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до Сумського державного університету про стягнення недорахованої заробітної плати, грошової допомоги та середнього заробітку за час затримки виплат.
Позовні вимоги мотивована тим, що з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 
2016 року працював за контрактом на посаді доцента кафедри математичного аналізу і методів оптимізації Сумського державного університету з окладом 0,75 ставки. При звільненні йому безпідставно не виплачена передбачена законом вихідна допомога в розмірі шести місячних посадових окладів у зв`язку 
з виходом на пенсію з посади науково-педагогічного працівника в сумі 47 420,10 грн. Крім того, оскільки він працював на 0,75 ставки, то згідно з вимогами статті 56 Закону України «Про вищу освіту»його навантаження за рік не могло перевищувати 450 годин навчального навантаження. Проте, фактичний обсяг його навчального навантаження становив 699,62 год, що на 249,62 год. перевищує заплановане. Відповідач не оплатив таку роботу, зокрема роботу відповідального секретаря під час проведення Всеукраїнської олімпіади, роботу щодо надання університетом платних послуг з проведення додаткових занять із студентами та учнями гімназії, до яких залучався позивач. 
31 серпня 2016 року був звільнений на підставі статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії контракту, однак в день звільнення не отримав від відповідача недорахованих та належних до виплати сум по заробітній платі 
в розмірі 20 815,24 грн, грошову допомогу в розмірі шести місячних посадових окладів у зв`язку з виходом на пенсію з посади науково-педагогічного працівника в сумі 47 420,10 грн, які позивач, з урахуванням уточнень, просив стягнути з Сумського державного університету, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 118 449,37 грн по 26 вересня 2017 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2017 року 
в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено виконання ним роботи в обсягах, що перевищують час його зайнятості відповідно до умов контракту, а його звільнення відбулося у зв`язку із закінченням контракту, а не 
у зв`язку із виходом на пенсію на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Крім того, у день звільнення позивача йому були виплачені усі належні від підприємства суми. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою апеляційного суду Сумської області від 20 лютого 2018 року, 
з урахуванням ухвали про виправлення описки від 05 березня 2018 року, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково.
Стягнуто з Сумського державного університету на користь ОСОБА_1 недонараховану заробітну плату в сумі 31 993,83 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 36 000,00 грн, з послідуючим відрахуванням з цих сум всіх необхідних платежів та зборів.
Стягнуто з Сумського державного університету на користь держави 322,34 грн судового збору за розгляд справи в суд першої інстанції та 354,57 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що фактично позивачу щомісячно нараховувалась заробітна плата виходячи з встановленого заробітку 0,75 ставки доцента кафедри математичного аналізу і методів оптимізації університету. Навантаження робочого часу науково-педагогічного працівника при 0,75 ставки у навчальному році не повинно перевищувати 450 годин. Фактичне навантаження позивача, як науково-педагогічного працівника, в 2015-2016 учбовому році по навчальній роботі становило 600 годин.Тому уклавши 
30 червня 2015 року з позивачем контракт на один рік з призначенням на посаду доцента кафедри математичного аналізу і методів оптимізації з розміром 0,75 ставки цієї кафедри фактично відбулись зміни умов роботи позивача визначені контрактом в порушення статей 21, 24, 32 КЗпП без згоди працівника та без попередження про зміну істотних умов праці. Оскільки позивачу сплачена заробітна плата виходячи з 0,75 ставки посадового окладу, залишок невиплаченої заробітної плати за відпрацьовані 150 годин (в межах максимального навантаження), з урахуванням сплаченої суми, складає 
18 585,97 грн.
Крім того, навантаження ОСОБА_1 у навчальному році становило на виконання навчальної роботи 600 годин і методичної роботи по наданню платних освітніх послуг 32 години, а всього 632 години. Тому оплата відпрацьованих 32-х годин 
в центрі неперервної математичної освіти і математичного моделювання, що перевищує максимальне навантаження на рік, повинна здійснюватися 
у подвійному розмірі годинної ставки в сумі 13 407,86 грн. 
Вимоги про оплату робочого часу на організацію проведення Всеукраїнської студентської олімпіади у 2015-2016 навчальному році не підлягають задоволенню оскільки облік відпрацьованого робочого часу на виконання позивачем цієї організаційної роботи в університеті не проводилось, а сам позивач такого звіту для проведення розрахунку не надавав.
У зв`язку з тим, що в день звільнення 31 серпня 2016 року позивачу не була виплачена спірна сума недонарахованої заробітної плати, відповідно до статті 116, 117 КЗпП України на користь позивача підлягає стягненню компенсація 
у розмірі середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 36 000,00 грн.
Аргументи учасників справи
У травні 2018 року Сумський державний університет подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивачем укладено контракт на один рік з визначенням розміру 0,75 ставки, а наказом ректора фактично відбулися зміни умов роботи не відповідає дійсності, оскільки відповідач видав наказ від 01 липня 2015 року про продовження роботи на посаді доцента на 0,75 ставки на умовах контракту. 
Суд апеляційної інстанції поняття робочого часу працівника прирівняв до поняття навчального навантаження, у зв`язку з цим суд помилково застосував норму навчального навантаження науково-педагогічного працівника до всього робочого часу, чим зменшив дійсний робочий час позивача з 1161 годин на рік, який він фактично відпрацював і отримав заробітну плату, до 600. При цьому Закон України «Про вищу освіту» не встановлює обов`язкового зменшення саме навчального навантаження пропорційно ставці. Оскільки робочий час, крім навчальної роботи, передбачає наукову, методичну, організаційну та інші роботи, які передбачені контрактом, то додержання норми робочого часу на 0,75 ставки можна забезпечити шляхом зменшення інших видів роботи, крім навчальної, так як нормування їх співвідношення законодавством не передбачено.
Крім того, суд двічі врахував час виконання однієї і тієї ж роботи та безпідставно застосував статтю 98 КЗпП України про надурочну роботу, а також безпідставно кваліфікував її з порушенням наказу МОН від 07 серпня 2002 року № 450, оскільки позивач був залучений до надання освітніх послуг в п`яти групах відповідно до наказу ректора № 0011-І та двох групах (наказ № 0041-VІ) по 16 годин на кожну, що в сумі складає 112 годин навчальної роботи, і така робота належить до навчальної, а не методичної, як визначено судом. Також суд неправильно застосував статтю 106 КЗпП України щодо оплати надурочних робіт у подвійному розмірі, оскільки обставин пов`язаних з виконанням позивачем робіт понад встановлену норму робочого дня судом не розглядалося, а позивачем таких вимог не заявлялось. 
Судом апеляційної інстанції стягнуто 18 585,97 грн за відпрацьовані, але не оплачені 150 годин (в межах максимального навантаження), при тому, що зазначена сума не відповідає дійсності щодо ані кількості годин та встановленої судом середньогодинної заробітної плати (48,03 грн), ані частини ставки робочого часу працівника. Визначені апеляційним судом суми заборгованості не обґрунтовуються жодними розрахунками.
Оскільки у день звільнення позивачу нарахована заробітна плата виплачена 
в повному обсязі, судом безпідставно застосовано статтю 117 КЗпП України.
Рішення суду апеляційної інстанцій оскаржується в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Сумського державного університету про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення з Сумського державного університету судових витрат, тому в іншій частині справа в касаційному порядку не переглядається.
У липні 2018 року ОСОБА_1 надав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції 
є законною і обґрунтованою, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для її скасування немає.
Рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2018 року відкрито касаційне провадження в цій справі з урахуванням підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; зупинено виконання постанови Апеляційного суду Сумської області від 20 лютого 2018 року до закінчення касаційного провадження, за виключенням виконання судового рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
13 квітня 2020 року справу передано судді-доповідачу Краснощокову Є. В.
Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Суди встановили, що з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 2016 року
ОСОБА_1 працював за контрактом на посаді доцента кафедри математичного аналізу і методів оптимізації Сумського державного університету з окладом 0,75 ставки цієї кафедри на умовах укладеного контракту: з окладом у розмірі 2185,50 грн; надбавкою за вислугу років у розмірі 30 % посадового окладу; доплати за науковий ступень кандидата наук у розмірі 15 % посадового окладу; доплатою за вчене звання доцента у розмірі 25 % посадового окладу та щомісячної премії за зразкове виконання робіт у розмірі 25 % посадового окладу.
Розділом 2 контракту визначені обов`язки працівника: на рівні державних вимог щодо освітньої діяльності виконувати в повному обсязі навчальну, методичну, наукову та інші види робіт, які передбачені індивідуальним планом викладача та іншими нормативними і розпорядчими документами. Крім того, працівник зобов`язаний виконувати інші роботи, передбачені контрактом, зокрема, пункт 2.2.7. передбачає щорічну підготовку студентів учасників предметних олімпіад.
Індивідуальним планом викладача визначений обсяг запланованої роботи позивача, згідно якого у період навчального 2015-2016 року ОСОБА_1 зобов`язувався здійснювати навчальну та організаційно-методичну роботу, 
в тому числі прийняти участь в роботі методичного семінару кафедри; здійснювати керівництво центром при кафедрі; прийняти участь в організації Всеукраїнської студентської олімпіади 2015-2016 навчальному році.
Наказами ректора університету від 06 січня 2016 року № 0011-1 та 11 квітня 2016 року № 00041-VI щодо організації надання платних освітніх послуг позивача було залучено до роботи центру неперервної математичної освіти 
і математичного моделювання. Термін навчання з 10 січня 2016 року по 31 січня 2016 року та з 14 квітня 2016 року по 15 травня 2016 року з визначенням програми в обсязі по 16 годин. Загальна тривалість робочого часу згідно наказів щодо надання платних послуг склала 32 години.
31 серпня 2016 року позивач звільнений на підставі статті 36 КЗпП України 
у зв`язку із закінченням строку дії контракту.
05 жовтня 2016 року на засіданні навчальної частини СумДУ затверджений звіт про виконання обсягу навчальної роботи кафедри математичного аналізу 
і методів оптимізації за 2015-2016 роки, відповідно до якого обсяг виконаної навчальної роботи ОСОБА_1 за вказаний період становив 600 годин, в тому числі лекції - 66 год, практичні, семінарські заняття - 414 год, індивідуальні заняття, консультативна робота за розкладом - 28 год та інша позааудиторна робота -92 год. 
Згідно з довідкою СумДУ від 25 січня 2017 року № 267 про заробітну плату за період з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 2016 року, на день звільнення заробітна плата ОСОБА_1 виплачена в повному обсязі.
Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 5 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на державному рівні; галузевих, регіональних угод; колективних договорів; трудових договорів.
Відповідно до статті 29 цього Закону при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно 
з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.
При кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; 
б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку (стаття 30 Закону України «Про оплату праці»).
Згідно з частиною третьою статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки 
і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
У статті 56 КЗпП України встановлено, що оплата праці в умовах неповного робочого часу провадиться пропорційно відпрацьованому часу.
Згідно зі статтею 56 Закону України «Про вищу освіту» визначено норми робочого часу науково-педагогічного працівника та встановлено його тривалість в обсязі 36 годин на тиждень. Робочий час наукового працівника включає час виконання ним наукової, дослідницької, консультативної, експертної, організаційної роботи та інших трудових обов`язків. Робочий час педагогічного працівника включає час виконання ним навчальної, методичної, організаційної роботи та інших трудових обов`язків. Норми часу методичної, наукової, організаційної роботи визначаються вищим навчальним закладом. Максимальне навчальне навантаження на одну ставку науково-педагогічного працівника не може перевищувати 600 годин на навчальний рік. Рекомендований перелік видів навчальної, методичної, наукової та організаційної роботи для науково-педагогічних, наукових і педагогічних працівників встановлюється центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Види навчальної роботи педагогічних та науково-педагогічних працівників відповідно до їх посад встановлюються закладом вищої освіти за погодженням з виборними органами первинних організацій профспілки (профспілковим представником). Залучення науково-педагогічних, наукових 
і педагогічних працівників до роботи, не передбаченої трудовим договором, може здійснюватися лише за їхньою згодою або у випадках, передбачених законодавством. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) вказано, що: «відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. Такої ж за суттю позиції дотримувався і Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 
11 листопада 2015 року у справі № 234/7936/14-ц (провадження № 6-2159цс15) та у постанові від 31 травня 2017 року у справі № 759/7662/15-ц (провадження № 6-1185цс16). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах».
Суд першої інстанції встановив, що  ОСОБА_1 працював за контрактом на посаді доцента кафедри математичного аналізу і методів оптимізації Сумського державного університету з окладом 0,75 ставки,формування його навантаження здійснено з обмеженням обсягу навчального навантаження в 600 годин та не перевищувало загальних норм робочого часу, з урахуванням інших виконуваних згідно контракту видів робіт.
За таких обстави суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що відповідачем не порушено вимог статті 56 Закону України «Про вищу освіту» 
і умов контракту з позивачем.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду в оскарженій частині ухвалена без додержання норм матеріального та процесуального права. Оскільки апеляційний суд скасував судове рішення, яке в оскарженій частині відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в цій частині в силі судове рішення суду першої інстанції. 
У зв?язку з цим не підлягає поновленню виконання постанови Апеляційного суду Сумської області від 20 лютого 2018 року в частині, зупиненій ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2018 року до закінчення касаційного провадження. 
Керуючись статтями 400, 402, 413, 416, 436 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової Палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Сумського державного університету задовольнити.
Постанову апеляційного суду Сумської області від 20 лютого 2018 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1  до Сумського державного університету про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,стягнення з Сумського державного університету судових витрат, скасувати.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2017 рокув частині вирішення позовних вимог  ОСОБА_1 до Сумського державного університету про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити в силі.
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції постанова апеляційного суду апеляційного суду Сумської області від 20 лютого 2018 року 
в скасованій частині втрачає законну силу та подальшому виконаннюне підлягає.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                    В. І. Крат 
 
Судді:                                                                             І. О. Дундар
 
                                                                                      Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук
 
М. Ю. Тітов