ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

04 березня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №577/2606/20 
Номер провадження 22-ц/816/381/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»
на заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 жовтня 2020 року в складі судді Кравченко В.О., ухваленого в м. Конотоп, 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 ,   мотивуючи позовні вимоги тим, що 27 січня 2010 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунокзі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 
Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення ОСОБА_1 не виконала, тому станом на 03 травня 2020 року утворився борг на загальну суму 14 655 грн 27 коп., з яких: 9 499 грн 93 коп. заборгованість за тілом кредиту, 3 981 грн 28 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн – штраф (фіксована частина), 674 грн 06 коп. – штраф (процентна складова), який банк просив стягнути з відповідача на свою користь.
Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 жовтня 2020 року позов АТ КБ ПриватБанк» задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на корить АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 9 499 грн 00 коп. по кредитному договору від 27 січня 2010 року та судові витрати у розмірі 1362 грн 57 коп., а всього 10 862 грн 50 коп. 
Не погоджуючись з вказаним рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в оскарженій частині скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач своїм підписом у заяві підтвердила згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. До того ж, заявник апеляційної скарги звернув увагу на ту обставину, що сторони узгодили розмір відсоткової ставки та неустойки у довідці про умови кредитування, яка була підписана позичальником, проте, безпідставно не була врахована судом першої інстанції. Активізація картки та користування нею, на переконання банку, також свідчить про укладення сторонами кредитного договору та згоду відповідача з його умовами. 
Рішення в частині задоволення позову про стягнення кредитної заборгованості по тілу кредиту сторонами не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте,зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не повній мірі.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27 січня 2010 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 22), в якій відповідач просила надати кредитну карту «універсальна, 55 днів пільгового періоду», установивши кредитний ліміт у сумі 500 грн та базову проценту ставку по кредиту 2,5% в місяць на залишок заборгованості. У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомилася та згодна з його умовами. Умови та Правила надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті Приватбанку. 
Крім того, 27 січня 2010 року відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до умов якої сторонами були визначені наступні умови надання кредитних коштів: пільговий період до 55 днів; базова відсоткова ставка 2,5 % на місяць (або 30 % на рік) з розрахунку 360 днів на залишок заборгованості; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається із: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором)/30 – нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховуються 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн і більше; штраф за порушення строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів у сумі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (а.с. 23).
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 , відповідачу 27 січня 2010 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн та в подальшому неодноразово змінювався (а.с. 20).
З наданої банком інформації по кредитному договору № б/н від 27 січня 2010 року вбачається, що  ОСОБА_1 отримала картку № НОМЕР_1 , яка неодноразово перевипускалася, останнього разу 01 червня 2018 року за № НОМЕР_2  із  терміном дії до 05/22 року (а.с. 21). 
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 03 травня 2020 року становить 14 655 грн 27 коп., з яких: заборгованості за тілом кредиту – 9499 грн 93 коп., заборгованості за нарахованими відсотками – 3981 грн 28 коп. та заборгованість по судовим штрафам – 1174 грн 06 коп.  (а.с. 7-9).
Відмовляючи АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та неустойкою, суд першої інстанції виходив з того, що витяг з Тарифів та Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, а отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також штрафів.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду повністю погодитись не може, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до положень  ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. ст. 526, 530 ч. 1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення відсотків та неустойки судом першої інстанції не було враховано те, що при підписанні заяви та довідки про умови кредитування, сторони погодили розмір базової процентної ставки та неустойки за неналежне виконання умов договору. 
Проте, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, процентна ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалась банком, зокрема, у період з 27 січня 2010 року по 29 серпня 2014 року відповідачу нараховувались проценти у розмірі 30 % річних (2,5% на місяць), у період з 01 вересня 2014 року по 02 березня 2015 року – 34,8% річних (2,9% на місяць), з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2018 року – 43,2% річних (3,6% на місяць), з 01 червня 2018 року по 03 травня 2020 року – 42% річних (3,5% в місяць). 
У ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Разом з тим, як уже зазначалося, при підписанні заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 30 % річних (2,5% на місяць). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачкою було погоджено підвищення процентної ставки до 34,8%, 42% та 43,2% річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду не надано. 
Крім того вбачається, що в період, коли банк почав застосовувати підвищені процентні ставки, діяла редакція ст. 1056-1 ЦК України, ч. 3 якої передбачала, що встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
       Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, банк надав суду розрахунок заборгованості, в якому розмір заборгованості по процентам за період з 01 вересня 2014 року по 03 травня 2020 року обрахований, виходячи з підвищених процентних ставок, які в установленому законом порядку з відповідачем не були погоджені. 
Розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, виходячи з базової процентної ставки 2,5% на місяць, погодженої сторонами, позивачем місцевому суду не надано. 
Відтак, розрахунок нарахованих відповідачу відсотків, не можна вважати правильним.
Зазначення розміру процентної ставки у виписці по рахунку не свідчить про її узгодження сторонами.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на доказування суми заборгованості для її відшкодування з іншої сторони, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду без відповідних дій з боку сторони з приводу необхідності надання чи збирання певних засобів доказування.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначити розмір заборгованості по відсотках, оскільки тягар доведення обґрунтованості позовних вимог покладено саме на позивача, який не надав місцевому суду розрахунку заборгованості по процентам, виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки 30% річних (2,5% на місяць). 
Відтак, відсутні підстави для стягнення заборгованості по процентам у заявлених позивачем розмірах та порядку нарахування. 
У той же час, з огляду на визначений сторонами розмір штрафу, який становить 500 грн фіксована складова та 5% суми заборгованості, з урахуванням присудженого до стягнення розміру боргу по кредитному договору, з відповідача на користь позивача належить стягнути штраф у розмірі 975 грн 00 коп. (500 грн. + (9499,93 грн * 5%). 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за неустойкою, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь банку 975 грн заборгованості по сплаті штрафу за несвоєчасне виконання умов договору, та зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за процентами.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні рішення суду і в частині розподілу судових витрат.
Пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору: в розмірі 1502 грн 42 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 596 грн 31 коп. за подання апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за неустойкою скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 975 гривень 00 копійок штрафу за невиконання умов договору від 27 січня 2010 року.
Заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 жовтня 2020 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та в частині розподілу судових витрат.
Стягнути з   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1502 гривні 42 копійки. 
Стягнути з   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 596 гривень 31 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                         О.І. Собина

Судді:                                                                                      О.Ю. Кононенко   

В.І.Криворотенко