Ухвала                                    
 
25 березня 2021 року
м. Київ
справа № 202/4371/15-ц
провадження № 61-4351cк21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» (далі - ПАТ «АКТАБАНК») звернулося до суду зі зазначеним позовом до відповідача, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за Договором про відкриття та обслуговування  овердрафту  по  картковому  рахунку  №   НОМЕР_1  від  11 жовтня 2013 року у розмірі 121 655,17 грн, яка складається з: 92 679,49 грн - заборгованості  по  тілу  кредиту;  26 380,65 грн  -  заборгованості по відсоткам; 2 595,03 грн - штрафу.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ   «АКТАБАНК»   заборгованість   за   кредитним   договором   у   розмірі  121 655, 17 грн, яка складається з: - 92 679,49 грн - заборгованості по тілу кредиту; - 26380,65 грн - заборгованості по відсоткам; - 2 595,03 грн - штрафу; вирішено питання стосовно судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишено без задоволення, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року залишено без змін.
16 березня 2021 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення  Індустріального  районного  суду  м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року.
Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Ціна позову у справі № 202/4371/15-ц становить 121 655,17 грнта не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто дана справа є малозначною у силу вимог закону. 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1    на   рішення  Індустріального  районного  суду  м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                 Є. В. Петров
     А. А. Калараш
     О. С. Ткачук