ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року	Львів	Справа № 260/435/20 пров. № А/857/905/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Довгої О.І., Запотічного І.І.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,
представника апелянта           Агафонова Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року (ухвалене головуючим – суддею Гаврилко С.Є. у м. Ужгороді, повний текст судового рішення складено 03 червня 2020 року) у справі № 260/435/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

                                                           ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виявилася у невидачі ОСОБА_1 , довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 ; 2
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, щодо непроведення повного розрахунку при звільненні - невиплату компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 , в день виключення із списків частини (11.12.2019 року); 
стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 58522, грн 26 копійок, з урахуванням грошової компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2019 був звільнений з військової служби у запас за п. «а» ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». При звільненні йому не була виплачена компенсація за неотримане речове майно. На звернення позивача із заявою про надання довідки про вартість неотриманого речового майна, що належало до видачі на момент звільнення та про виплату компенсації за неотримане речове майно під час проходження військової служби, відповідачем було відмовлено у наданні зазначеної довідки та виплаті компенсації за неотримане речове майно. Позивач вважає зазначену відмову такою, що порушує його право на соціальний захист.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 41205, 45 грн. У задоволенні позову у частині інших позовних вимог – відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що грошова компенсація за неотримане речове майно не входить до складу грошового забезпечення та до виплат, які б належали позивачу при звільненні, та носить одноразовий характер. Крім того, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
У зв`язку з наведеним вище суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, щодо непроведення повного розрахунку при звільненні - невиплату компенсації за неотримане речове майно позивачу в день виключення із списків  необхідно відмовити.
Разом з цим відповідачем не було подано до суду доказів фактичної виплати позивачеві грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 41205,45 грн, оскільки наявність наказу від 24.03.2020 № 69 про виплату грошової компенсації вартості речового майна в сумі 41205, 45 грн (а.с. 63) не свідчить про фактичне отримання вказаних коштів позивачем. Отже, станом на час розгляду даної справи відсутні докази виплати позивачеві заборгованість перед позивачем в сумі 41205,45 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 41205,45 грн.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що позивач факт нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно під час розгляду цієї справи не заперечував. Факт перерахування коштів підтверджується копією платіжного доручення від 25.03.2020 № 886 (додано до апеляційної скарги). Однак не зважаючи на отримання позивачем грошових коштів, судом першої інстанції неправомірно було ухвалено рішення, яким зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 41205, 45 грн. Вважає, що таке рішення тягне за собою подвійне нарахування та виплату одної грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та надала пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Позивач в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
19.04.2015 позивач отримав посвідчення учасника бойових дій Серії НОМЕР_2 від (а.с. 21).
Наказом начальника ЗТУ НГУ від 29.11.2019 за № 80 старшину ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням 11.12.2019 строку контракту у відповідності за статті 26 частини 5 пункту 2 підпункту «а» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 11.12.2019 за № 277 із позивачем припинено контракт про проходження служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу (а.с. 22).
Позивач вказує, що станом на день підписання наказу від 11.12.2019 за № 277, відповідачем не виплачена компенсація за неотримане речове майно.
Листом від 28.12.2019 № 50/02/27/3-2044 на звернення позивача із заявою про виплату компенсації за неотримане речове майно під час проходження військової служби, позивача було повідомлено про те, що за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, сума за неотримане речове майно позивача, яке належить до видачі становить 58522,26 грн, однак при надходженні коштів позивача буде повідомлено, після чого кошти будуть перераховані позивачу. Крім того, вказаним листом позивачу було надіслано довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, що зазначено у самому листі. (а.с. 24). Так відповідно до довідки від 24.02.2020 № 141 військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 становить 41205,45 грн (а.с.а.с. 59, 60).
Відповідач зазначав, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 березня 2020 року № 69, позивачу було виплачено грошову компенсацію  вартості речового майна в сумі 41205, 45 грн (а.с. 63).
Позивач вважаючи, що відповідачем непроведено повного розрахунку при звільненні, а саме невиплачено компенсацію за неотримане речове майно, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною 1 ст. 9 - 1 цього Закону встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу 1 п. 2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 (далі - Порядок № 178): виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Згідно п. 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Пунктом 4 Порядку № 178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Згідно п. 5 Порядку № 178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 01 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в п. 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Таким чином, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно.
Отже, оскільки виплата грошової компенсації за недоотримане речове майно здійснюється за заявою (рапортом), яку військовослужбовець може подати й після свого звільнення.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23.08.2019 у справі №2040/7697/18, від 09.07.2020 у справі №240/11529/19.
Відповідно до довідки від 24.02.2020 № 141 військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 становить 41205, 45 грн (а.с.а.с. 59, 60)
Однак, на час виключення позивача зі списків особового складу останньому, не було виплачено відповідачем грошову компенсацію за неотримане речове майно у зазначеній сумі.
Відповідно до п. 2-4 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Пунктом 5 Порядку № 178 передбачено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Згідно із абз. 1, 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10.12.2008 № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період визначено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.
Таким чином, відповідно до п. 2, 3 Порядку №178 грошова компенсація здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу, з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця, будь-які інші підстав для виплати грошової компенсації окрім звільнення з військової служби та загибелі військовослужбовця законодавством не передбачені.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 813/1280/17.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами і згадувалось вище, що відповідно до довідки від 24 лютого 2020 року № 141 військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 становить 41205,45 грн (а.с.а.с. 59, 60).
При цьому відповідачем не було подано до суду першої інстанції доказів фактичної виплати позивачеві грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 41205, 45 грн. а наявність наказу від 24.03.2020 № 69 про виплату грошової компенсації вартості речового майна в сумі 41205,45 грн (а.с. 63) не свідчить про фактичне отримання вказаних коштів позивачем.
Так апелянт покликається в апеляційній скарзі та долучив до неї копію платіжного доручення від 25.03.2020 № 886 про факт перерахунку позивачу грошової компенсації вартості речового майна (а.с.102).
Колегія суддів враховує надану копію платіжного доручення від 25.03.2020 № 886 та вважає, що позивачу дійсно здійснено перерахунок грошової компенсації вартості речового майна, однак вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку в частині задоволення позову, оскільки на момент прийняття рішення, 01.06.2020, в суду були відсутні такі докази а наявність наказу від 24.03.2020 № 69 про виплату грошової компенсації вартості речового майна не свідчило про фактичне отримання вказаних коштів позивачем.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі № 260/435/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 18 березня 2021 року