УХВАЛА
 
28 січня 2021 року
м. Київ
справа №336/390/17
провадження № 61-580ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: П`ята Запорізька державна нотаріальна контора про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2017 року позов задоволено.
Визначено частку ОСОБА_5 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1   у розмірі Ѕ частини спірної квартири та визнано за позивачем право власності на цю частку у порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою  апеляційного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2017 року у цій справі скасовано та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
09 липня 2020 року на адресу Запорізького апеляційного суду надійшла заява               ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2018 року
Постановою Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року постанову апеляційного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2017 року залишено без змін.
У січні 2021 року представник ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі постановуЗапорізького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року.
Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.
Для касаційних скарг, поданих після 08 лютого 2020 року, законодавцем встановлений новий порядок подання та підстави звернення особи з касаційною скаргою до суду.
Право на касаційне оскарження та підстави касаційного оскарження судових рішень визначені положеннями статті 389 ЦПК України.
Цивільний процесуальний закон містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги, за умови дотримання яких касаційна скарга може бути прийнята судом до розгляду (стаття 392 ЦПК України). Положеннями цієї статті передбачено, що у касаційній скарзі повинні бути зазначені підстави касаційного оскарження.
У даній справі скаржник оскаржує в касаційному порядку судове рішення, право на касаційне оскарження якого передбачене пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
Касаційна скарга всупереч вимогам статті 392 ЦПК України не містить посилань на те, на якій із підстав, визначених статтею 389 ЦПК України, оскаржуються судові рішення у цій справі, та їх відповідного мотивування. 
Суд касаційної інстанції звертає увагу на положення статті 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Верховний Суд роз`яснює скаржнику положення статті 400 ЦПК України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
За правилами частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.
Виконання вищенаведених вимог необхідне для коректного зазначення підстав касаційного оскарження в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі. 
Скаржником не виконано в повній мірі вимоги законодавства стосовно зазначення підстав касаційного оскарження та їх відповідного мотивування, в зв`язку з чим касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування. 
Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму закону, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо) з урахуванням вимог цієї ухвали.
Крім того, скаржником не оформлено належним чином резолютивну частину касаційної скарги.
Відповідно до пункту шостого частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, клопотання особи, яка подає скаргу.
Так скаржник зазначає, що просить суд скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, проте, за результатами розгляду заяви  ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами була ухвалена постанова. Ухвала від 01 грудня 2020 року судом апеляційної інстанції не постановлялася.
Суд в контексті статей 13 та 400 ЦПК України може розглядати справу чітко в межах заявлених особою вимог. 
Таким чином, скаржнику необхідно зазначити в резолютивній частині касаційної скарги клопотання щодо тих процесуальних документів, які ухвалювалися у цій справі.
Також за подання касаційної скарги не сплачено у повному обсязі судовий збір.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, проте, таких документів до касаційної скарги не долучено.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
За правилами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Позовну заяву, в якій заявлено вимогу майнового характеру, подано до суду у січні           2017 року.
За правилами статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру розмір судового збору дорівнює 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» станом на 01 січня 2017 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1600 грн.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.
Враховуючи те, що інформації про вартість спірного майна, на яке скаржник просить визнати право власності, оскаржуване судове рішення не містить і такі дані суду не були надані, то суд вважає за можливе визначити попередньо розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги з урахуванням процесуальних наслідків, передбачених положеннями частини другої статті 392 ЦПК України.
В свою чергу скаржнику слід надати до суду відомості про дійсну вартість спірного нерухомого майна.
Таким чином, за позовну вимогу майнового характеру підлягав сплаті до суду першої інстанції судовий збір у розмірі 1000 грн.
За правилами статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору дорівнює 200% ставки, що підлягала сплаті за подання позовної заяви, скарги.
Таким чином, за подання касаційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 2000 грн.
Скаржником сплачено судовий збір у розмірі 454 грн, а тому необхідно доплатити 1546 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки скаржником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги та сплати судового збору. 
За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала
З урахуванням вищенаведеного касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку на усунення вищевказаних недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
 
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              А. А. Калараш