ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 320/2038/19
адміністративне провадження № К/9901/36247/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Гусака М.Б., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Вишгородського районного комунального підприємства ''Вишгородтепломережа'' до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області (правонаступник ГУ ДФС у Київській області) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 (суддя Леонтович А.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019 (головуючий суддя Епель О.В., судді Карпушова О.В., Степанюк А.Г.),
У С Т А Н О В И В :
У квітні 2019 року Вишгородське районне комунальне підприємство "Вишгородтепломережа" (далі - позивач, Підприємство, ВРКП "Вишгородтепломережа") звернулося до суду з адміністративним позовом до  Головного управління ДФС у Київській області  (далі - відповідач, ГУ ДФС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: 
від 06.07.2018 №0020351413 - про збільшення Підприємству суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на 13`203,75 грн, в тому числі: за основним платежем - 10`563,00 грн, штрафні (фінансові) санкції - 2640,75 грн;
від 06.07.2018 №0020341413 - в частині зменшення Підприємству суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 327'018,07 грн;
від 06.07.2018 №0020321413 - в частині збільшення Підприємству грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 108`743,88 грн, в тому числі: за основним платежем - 86`995,10 грн, штрафні (фінансові) санкції - 21`748,78 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані доводами Підприємства, що висновки податкової перевірки, викладені в акті від 15.06.2018 № 492/10-36-14-13/13713569,  на підставі якого були прийняті зазначені податкові повідомлення-рішення, є безпідставними.
Позивач стверджував, що правомірно сформував дані бухгалтерського та податкового обліку за наслідками господарських операцій із ТОВ "БК Єврофасп", МКП "Контур", ПП "Бест-Ас", оскільки ці дані підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг господарської операції, податковими накладними, документами, що підтверджують використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності Підприємства.
Київський окружний адміністративний суд рішенням від 20.06.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019, позов задовольнив: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС від 06.07.2018 №0020351413 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на 13`203,75 грн, в тому числі: за основним платежем - 10`563,00 грн, штрафні (фінансові) санкції - 2640,75 грн; від 06.07.2018 №0020341413 - в частині зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 327`018,07 грн, від 06.07.2018 №0020321413 - в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на 108`743,88 грн, в тому числі: за основним платежем - 86`995,10 грн, штрафні (фінансові) санкції - 21`748,78 грн.
Зазначені судові рішення обґрунтовані висновком судів попередніх інстанцій, що господарські операції позивача з придбання послуг у Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "БК Єврофасп", Малого колективного підприємства (МКП) "Контур", Приватного підприємства (ПП) "Бест-Ас" відбулися. Згідно з висновком судів факт господарських операцій підтверджується належними первинними документами, господарські операції мали господарську мету (результати придбаних позивачем послуг були використані ним у власній господарській діяльності). Посилання відповідача на відсутність у зазначених контрагентів необхідних матеріально-технічних та  трудових ресурсів, на невідповідність номенклатури придбаних ТОВ "БК Єврофасп", МКП "Контур", ПП "Бест-Ас" товарів та послуг згідно із інформацією із Єдиного реєстру податкових накладних (щодо податкових накладних, за якими ці платники ПДВ задекларували суми податкового кредиту) номенклатурі послуг, зазначених як предмет постачання на адресу позивача, суди попередніх інстанцій відхилили як спростовані дослідженими у судовому процесі доказами.
Суди попередніх інстанцій, застосувавши норму частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), також відхилили посилання відповідача на встановлені в кримінальному провадженні від 14.07.2017 №42017101070000177 обставини щодо протиправної діяльності з використанням ТОВ "БК Єврофасп", вказавши, що приюдиційне значення при розгляді адміністративної справи мають обставини, встановлені у вироку, що набрав законної сили.
ГУ ДПС у Київській області (далі - ГУ ДПС) подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019 у цій справі.
У зв`язку з утворенням як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної податкової служби України (далі - ДПС) та реорганізації деяких територіальних органів Державної фіскальної служби України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів ДПС згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 Верховний Суд допустив процесуальну заміну відповідача відповідно до частини першої статті 52 КАС.
У касаційній скарзі відповідач просить скасувати зазначені судові рішення, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в позові.
Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, відповідач посилається на висновки, які були зроблені за результатами податкової перевірки позивача, доводячи їх відповідність дійсним обставинам щодо податкового обліку позивача.
Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення як безпідставну.
Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України ''Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ'' від 15.01.2020 №460-ІХ, відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону.
Верховний Суд перевірив обґрунтованість наведених у касаційній скарзі доводів та заперечень на касаційну скаргу, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга ГУ ДПС задоволенню не підлягає.
Суди попередніх інстанцій встановили, що фактичною підставою для збільшення ВРКП "Вишгородтепломережа" сум грошового зобов`язання з ПДВ та з податку на прибуток, зменшення в податковому обліку Підприємства від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, з приводу правомірності яких виник спір, згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 06.07.2018 №№0020351413, 0020341413, 0020321413, слугували висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки "Про результати документальної планової виїзної перевірки ВРКП "Вишгородтепломережа" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017" від 15.06.2018 №492/10-36-14-13/13713569. Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, Підприємство порушило норми, зокрема:
- пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК), в результаті чого занизило податок на прибуток за IV квартал 2017 року на 10`563,00 грн та завищило від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 453`167,00 грн, в тому числі: за 2015 рік - на 382`713,00 грн, за 2016 рік - на 70`454,00 грн.;
- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5 (підпункт "г" ), 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.10, статті 201 ПК, в результаті чого занизило ПДВ на загальну суму 94`986,00 грн, в тому числі: за квітень 2015 року 3333,00 грн, за липень 2015 року - 1667,00 грн, за серпень 2015 року - 33`824,00 грн, за жовтень 2015 року - 1562,00 грн, за грудень 2015 року - 37`143,00 грн, за липень 2016 року - 2887,00 грн, за березень 2017 року- 2833,00 грн, за травень 2017 року - 11`737,00 грн.
Заниження позивачем сум податкових зобов`язань з податку на прибуток на 10`563,00 грн, з ПДВ на 86`995,10 грн та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 327'018,07 грн згідно з висновком контролюючого органу стало наслідком безпідставного декларування Підприємством сум податково кредиту та витрат для цілей формування об`єкту оподаткування податком на прибуток за операціями з придбання послуг загальною вартістю 434'976,00 грн у ТОВ "БК Єврофасп", МКП "Контур", ПП "Бест-Ас", як за операціями, які не мають реального змісту; отримання Підприємством послуг цією вартістю від невстановлених перевіркою суб`єктів господарювання. Такий висновок обґрунтований посиланням на отриману під час здійснення заходів податкового контролю інформацію, відповідно до якої зазначені контрагенти не мали об`єктивно необхідних для здійснення господарської діяльності, зокрема для виконання послуг, матеріальних та трудових ресурсів; послуги, які вказані як предмет постачання від ПП "Бест-Ас", не відповідають основному виду діяльності цього постачальника (основний вид діяльності ПП ''Бест-АС'' - надання послуг з перекладу), за даними з Єдиного реєстру податкових накладних послуги, які були предметом постачання на адресу позивача, МКП "Контур", ПП "Бест-Ас", а контрагенти ТОВ "БК Єврофасп" не могли їх надати; ТОВ "БК Єврофасп" фігурує у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.07.2017 №42017101070000177 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України ''Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні'' від 16.07.1999 №996-ХIV (далі - Закон №996-ХIV).
Відповідно до статті 1 Закону №996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
За змістом цієї норми обов`язковими для первинного документу є такі ознаки: він має містити відомості про господарську операцію; він підтверджує (фіксує) факт операції.
У свою чергу, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 цього ж Закону).
Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити, перелік яких визначений у цій нормі.
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 ПК встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК України).
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абзац другий цього пункту).
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (абзац перший пункту 198.6 статті 198 ПК).
Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу) (підпункт ''г'' пункту 198.5 статті 198 ПК).
Як передбачено у пункті 201.1 статті 201 ПК, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абзац другий пункту 201.10 цієї ж статті).
Відповідно до абзацу першого підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 134 ПК об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Визначальною ознакою господарської операції взагалі, і для цілей податкового обліку зокрема, є те, що вона спричиняє реальні зміни майнового стану платника податків.
Формування фінансових показників, які враховуються при визначені оподатковуваного прибутку підприємства, а також податкового кредиту для цілей визначення суми податкових зобов`язань з ПДВ повинно здійснюватися тільки щодо фактичного здійснення господарських операцій, підтверджених належним чином оформленими первинними документами та іншими обліковими документами, складання яких для оформлення операцій певного виду передбачено правовими нормами. При цьому презюмується, що такі документи є достовірними, а зафіксована в них інформація розкриває справжній зміст господарської операції, свідчить про її економічну вигоду (виправданість, ризик). Якщо певна господарська операція не відбулася або її зміст інший, ніж той, стосовно якого складені документи, підстави для відтворення фінансових показників операції в податковому обліку відсутні (в разі якщо документи складені про людське око) або ж операція відтворюється відповідно до її дійсного змісту, що відповідає  принципу превалювання сутності над формою, згідно з яким операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону №996-ХIV).
У той же час, норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та право на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.
Такий висновок відповідає сталій практиці застосування Верховним Судом норм статей 134, 198 ПК, зокрема в постановах від 18.05.2018 у справі №П/811/1508/16, від 12.06.2018 у справі №802/1155/17-а, від 12.06.2018 у справі №826/11879/13-а, від 23.05.2018 у справі №2а-102/09/0770, від 24.09.2019 у справі №826/9039/16, від 18.11.2019 у справі №808/3356/17, від 17.09.2019 у справі №500/2733/18.
За умови подання платником податків належним чином оформлених документів, які згідно з правовими нормами повинні бути виписані на господарські операції певного виду, та підтвердження суми ПДВ податковими накладними, зареєстрованими відповідно до вимог статті 201 ПК, задекларовані платником податків дані податкового обліку вважаються підтвердженим (правомірними), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.
Це відповідає нормі абзацу першого частини другої статті 77 КАС, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Ця норма узгоджується як з нормою абзацу першого пункту 56.4 статті 56 ПК, відповідно до якої обов`язок доведення, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених Податковим кодексом України, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладено на контролюючий орган, так і з нормою підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК щодо презумпції правомірності рішень платника податків, які в сукупності закріплюють презумпцію добросовісності податкової поведінки платника податків.
Оцінка судами першої та апеляційної інстанцій доводу ГУ ДФС щодо встановлення у кримінальному провадженні обставин, які свідчать про задіяння ТОВ "БК Єврофасп" в незаконній податковій мінімізації, відповідає цим положенням. Контролюючим органом не надано доказів, що позивач  також  задіяний в протиправній діяльності або був обізнаний щодо такої діяльності свого контрагента.  
У разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Чинне законодавство не зобов`язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відобразити фінансові показники господарських операцій з цим контрагентом в податковому обліку.
Крім того, відповідно до частини шостої статті 78 КАС для адміністративного суду обов`язковими є не всі судові рішення, ухвалені в кримінальній справі, а  лише вирок суду та ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, так само, як  і постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили.
Одне тільки внесення кримінальних проваджень до Єдиного реєстру досудового розслідувань не може розглядатися як беззаперечний доказ, зокрема відсутності фактичного здійснення господарських операцій.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 90 КАС суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінка судами доказів у справі відповідає цим нормам.
Так, при оцінці наданих позивачем первинних документів, які виписані на операції з придбання підрядних послуг (робіт) з ремонту димової труби, з вимірювання опору заземлених пристроїв та улаштування м`якої покрівлі на будівлі котельні за адресою м. Вишгород, вулиця Мазепи, 4б та покрівлі будівлі головного офісу за адресою м. Вишгород, вулиця Кургузова, 3в (акти виконаних робіт на поточний ремонт покрівлі (виконавець МКП ''Контур''), акти приймання виконаних робіт щодо виміру опору заземлюючих пристроїв та ремонтно-налагоджувальних робіт електропристроїв (виконавець ПП ''Бест-АС''), платіжні доручення), суди попередніх інстанцій взяли до уваги умови господарських договорів, що були укладені між позивачем та ТОВ "БК Єврофасп", ПП "Бест-Ас", МКП "Контур" (договори підряду від 20.07.2015 №11, від 08.04.2015 №30, від 20.07.2015 №45, від 12.04.2016 №26, від 10.04.2017 б/н, від 25.04.2017 б/н), локальні кошториси на пусконалагоджувальні роботи в електрогосподарстві, рахунки-фактури на оплату матеріалів, видаткову накладну на матеріали, придбані позивачем та використані при ремонті покрівлі, звіти про витрати основних матеріалів відповідно до виробничих норм за квітень 2017 року, а також договори оренди частини димової труби операторами мобільного зв`язку, копії повідомлень позивача орендарів про ремонт димової труби та про їх участь у фінансуванні ремонтних робіт, копії сторінок журналу вихідної документації, копії листів-попереджень до операторів мобільного зв`язку, обладнання яких знаходиться на димовій трубі про тимчасове відключення електроенергії у зв`язку з проведенням ремонтних робіт, пояснення начальника енергослужби ВРКП ''Вишгородтепломережа'' Зубковського О.Г. щодо необхідності проведення робіт з випробувань, замірів опору заземлюючих пристроїв електромереж, опору ізоляції електромереж на виробничих об`єктах ВРКП ''Вишгородтепломережа'', які проводилися у 2015-2016 роках згідно з договорами №30 від 08.04.2015, №45 від 20.07.2015 та від 12.04.2016 №26; ліцензію №459101 від 21.04.2010 та дозвіл Держгірпроинагляду від 08.07.2010, видані ПП ''Бест-АС'' на виконання робіт підвищеної небезпеки - випробування електроустановок сумісно з ТОВ ''Будінвестування''.
Надавши з дотриманням вимог статті 90 КАС оцінку доказам у справі та правильно застосувавши норму частини другої статті 77 цього Кодексу щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративній справі, в якій оскаржується його рішення, дія чи бездіяльність, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли  висновку, що ГУ ДФС не довело правомірність збільшення позивачу грошових зобов`язань з податку на прибуток та з ПДВ, зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 06.07.2018 №№0020351413, 0020341413, 0020321413 на суми, оскаржені Підприємством.
Суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі обставин, зробивши висновок про неправомірність податкових повідомлень-рішень, яких стосується спір, що є предметом судового розгляду у цій адміністративній справі.
Доводи ГУ ДПС в касаційній скарзі не спростовують правильність висновку судів першої та апеляційної інстанцій. Як вже зазначено, доводи ГУ ДПС фактично зводяться до викладення інформації, зафіксованій в акті перевірки та висновків в цьому акті.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Є.А. Усенко М.М. Гімон   М.Б. Гусак