УХВАЛА

16 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  905/2407/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Львова Б.Ю. (головуючий), Булгакової І.В. і Селіваненка В.П.,
за участю секретаря судового засідання Крапивної А.М.,
представників учасників справи:
позивача - дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - Підприємство) - Захарова О.С.,                  
відповідача - Служби автомобільних доріг у Донецькій області (далі - Служба) - Мендруха О.М., 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Підприємства
на рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2020 (суддя                  Чернова О.В.)
та постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 [колегія суддів: Сіверін В.І. (головуючий), Терещенко О.І., Шутенко І.А.]
зі справи № 905/2407/19
за позовом Підприємства до Служби про стягнення 1    423    116,00 грн.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог
Підприємство звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Служби про стягнення фактично понесених витрат у розмірі 1 423 116,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог Підприємство посилається на положення статей 1158, 1160 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та зазначає про вчинення ним дій в майнових інтересах Служби, які полягали у зимовому утриманні автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Донецькій області, які не були передбачені укладеним між сторонами договором про закупівлю послуг за державні кошти від 09.02.2016 № 2-4 (далі - Договір № 2-4), але необхідність виконання яких була викликана різким погіршенням погодних умов та небезпекою настання невигідних майнових наслідків для відповідача.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
2.1. Рішенням господарського суду Донецької області від 17.08.2020, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.10.2020, у задоволенні позову відмовлено повністю.
2.2. Прийняті зі справи судові рішення мотивовані безпідставністю заявлених вимог, оскільки позивач не довів наявності необхідних умов для відшкодування фактично понесених витрат, таких як: повідомлення відповідача при першій нагоді про вчинення дій в майнових інтересах останнього з метою їх схвалення в розумінні        частини другої статті 1158 ЦК України; відсутність можливості отримати відповідну згоду особи на вчинення дій в її інтересах; зазначення, яким саме майновим інтересам відповідача загрожувала небезпека; вчинення позивачем дій в інтересах відповідача саме за власною ініціативою, а не у зв`язку з укладенням договору. Також суди врахували, що добровільне прийняття позивачем за Договором № 2-4 зобов`язань з експлуатаційного утримання доріг могло потребувати і виконання позивачем додаткових робіт. Отже, за висновком судів попередніх інстанцій, відсутні підстави для застосування до правовідносин, у яких виник спір, положень статей 1158, 1159, 1160 ЦК України, які регулюють позадоговірні цивільні відносини, та        про відсутність у зв`язку з цим підстав для задоволення позову.        
3. Короткий зміст вимог касаційної скарги
Підприємство, посилаючись на порушення попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права, просить суд касаційної інстанції рішення місцевого і постанову апеляційного господарських судів зі справи скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційну скаргу, з посиланням на приписи пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), мотивовано відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування статей 1158, 1160 ЦК України.
5. Доводи інших учасників 
Служба подала відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила про безпідставність її доводів і просила у задоволенні касаційної скарги Підприємства відмовити.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
6. Стислий виклад обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
6.1. Служба (замовник) та Підприємство (підрядник) уклали Договір № 2-4, за умовами якого, зокрема:
підрядник бере на себе зобов`язання за завданнями замовника своїми силами і засобами, на власний ризик виконати послуги у 2016 році « 42.11.1. Дороги автомобільні та автомагістралі, інші дороги, елементи доріг: злітно-посадкові смуги летовищ (ГБН Г.1 - 218- 182:2011, СОУ 42.1 - 37641918 -105 :2013. Послуги з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Донецькій області)». Підрядник приймає для надання послуг з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання мережу автомобільних доріг загального користування державного значення, які знаходяться на території, підконтрольній українській владі, з урахуванням Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р  (зі змінами). Підрядник забезпечує безпеку руху на переданій мережі автомобільних доріг і дорожніх споруд на них згідно із Законом України «Про дорожній рух», Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користуваннями ними та охорони, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 (зі змінами), чинним законодавством та іншими діючими стандартами, нормами і правилами. Замовник передає підряднику право на поточний дрібний ремонт та експлуатаційне утримання мережу автомобільних доріг загального користування державного значення Донецької області, які знаходяться на території, підконтрольній українській владі, з урахуванням Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р. Мережа автомобільних доріг приведена у додатку 1 до цього договору. При зміні мережі доріг перелік доріг уточнюється. Виконання послуг (пункт 1.1) здійснюється підрядником відповідно до планів-завдань, але в межах ціни цього договору;
договірна ціна послуг, надання яких доручається підряднику, становить                  59 827 528,85 грн., у тому числі: ПДВ - 9 971 25,81 грн., у тому числі за рахунок коштів державного бюджету - 59 827 528,85 грн. У зв`язку з особливою специфічністю (не-прогнозованістю) обсяг робіт з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування, договірні ціни визначаються відповідно до пункту 5.3. СОУ 42.1-7641918-085:2012 Правил визначення вартості робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування, мостів та інших транспортних споруд за результатами огляду або обстеження ділянок та споруд на них, відповідно оформленими дефектними актами та планами-завданнями на виконання робіт. Договірна ціна складається з уточнених договірних цін у розрізі значення автомобільних доріг та обслуговуючих організацій (організацій підпорядкованих підряднику структурних підрозділів [філій] або його субпідрядників). Договірна ціна є динамічною і визначається відповідно до вимог СОУ 45.2-00018112-035:2010 (зі змінами) та СОУ 45.2-00018112-071:2011 (зі змінами), СОУ 42.1-37641918-050:2012 (зі змінами), СОУ 42.1-37641918-2012 (зі змінами). Ціна цього договору та обсяги послуг можуть бути зменшені залежно від фактичного обсягу видатків замовника. У разі перевищення ціни договору усі пов`язані з цим витрати несе підрядник (пункти 2.1, 2.2, 2.3);
підрядник розпочинає виконання послуг з моменту укладання договору і забезпечує їх завершення до 31.12.2016. Строки виконання послуг можуть бути змінені шляхом оформлення додаткової угоди (пункти 3.1, 3.3);
замовник зобов`язаний: прийняти виконані послуги згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в, ф. КБ-3); довести до відома підрядника порядок інформування щодо стану проїзду автомобільними дорогами, визначений Інструкцією про порядок дій та надання інформації при виникненні надзвичайних ситуацій у сфері дорожнього господарства, затвердженою наказом Служби автомобільних доріг у Донецькій області від 15.09.2015 № 1164 (пункти 4.1.2, 4.1.5);
підрядник зобов`язаний: забезпечити виконання послуг у строки, встановлені цим договором; виконувати послуги відповідно до планів-завдань, затвердженої кошторисної документації та договірної ціни (пункти 4.3.1, 4.3.3);
передання послуг підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом за формою КБ-2в, підписаним обома сторонами в термін не більше 5 робочих днів з дня отримання акта (пункт 10.3);
замовник здійснює оплату виконаних послуг протягом п`ятнадцяти банківських днів з дня надходження бюджетних коштів на його рахунок (КЕКВ 2281) на підставі акта виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в), оформленого згідно з пунктом 10.3 цього Договору (пункт 11.1);
до акта приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) додається довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф. КБ-3; пункт 11.2);
акт приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) і довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф. КБ-3) підписуються замовником, підрядником та у разі наявності підпорядкованими підряднику структурними підрозділами (філіями; пункт 11.3); 
оплата виконаних послуг здійснюється за рахунок коштів державного бюджету (пункт 11.4);
зобов`язання замовника за договором виникають за наявності відповідних бюджетних призначень, виділених бюджетних асигнувань, а оплата наданих послуг здійснюється в межах виділених бюджетних асигнувань та фактичного надходження бюджетних коштів виключно в межах ціни договору (пункт 11.5);
цей Договір діє до 31.12.2016, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань та фінансових розрахунків (пункт 16.1).
Додатковою угодою від 30.12.2016 до Договору № 2-4 пункти 3.1 і 16.1 викладено в новій редакції:
підрядник розпочинає виконання послуг з моменту укладання договору і забезпечує їх завершення до 31.03.2017 (пункт 3.1);
договір діє до 31.03.2017, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань та фінансових розрахунків за виконані послуги (пункт 16.1). 
Додатковою угодою від 16.01.2017 до Договору № 2-4 сторони на підставі абзацу восьмого пункту 14.3 розділу 14 «Порядок розірвання договору. Внесення змін до нього» внесли зміни до Договору, встановивши: «дія договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початок наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі». Обсяг послуг у розмірі 20 відсотків від уточненої суми договору складає 8 837 306,34 грн., у тому числі ПДВ 1 472 884,39 грн.
6.2. За твердженням позивача, протягом січня - лютого 2017 року ним виконані роботи із зимового утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Донецькій області на загальну суму 1 423 116,00 грн., які складались з очищення доріг, приготування протиожеледних матеріалів, їх навантаження, перевезення та розподілення, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за січень - лютий 2017 року (форми КБ-2в) і довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3). 
Зазначені акти приймання виконаних робіт відповідачем не підписані. 
6.3. Служба у відповіді на лист Підприємства щодо прийняття робіт повідомила, що роботи за січень - лютий 2017 року прийняті та оплачені нею відповідно до цін, передбачених у додаткових угодах до договорів, зокрема №№ 2-4 (з датою складання 16.01.2017), а інші роботи, які зазначені Підприємством в наданих актах виконаних робіт, в межах договорів не були передбачені та до виконання на січень - лютий 2017 року «план-завданнями» не доводились, а тому Служба не вбачає підстав для прийняття цих робіт і підписання відповідних актів, у зв`язку з чим відсутні й підстави для здійснення їх оплати.
6.4. Враховуючи зазначені обставини і посилаючись на те, що Служба повинна відшкодувати витрати Підприємства за проведені роботи в розмірі 1    423 116,00 грн. як фактично понесені в майнових інтересах відповідача на підставі статей 1158, 1160 ЦК України, Підприємство звернулось з позовом у цій справі.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
7. Законодавство України
7.1. Закон України «Про судоустрій і статус суддів»:

частина шоста статті 13:
-  висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
7.2. ГПК України:

частина четверта статті 236:
- при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду;
частина друга статті 287:
- підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу;
пункт 4 частини першої статті 296:
- суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
8.1.  Приписи пункту 4 частини першої  статті 296 ГПК України спрямовані на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.
Подібність правовідносин у кожному конкретному випадку визначається судом за їхніми суттєвими елементами, зокрема суб`єктами, об`єктами та змістом (правами і обов`язками суб`єктів правовідносин) у конкретній справі. 
У даному випадку для встановлення подібності правовідносин визначальними є такі елементи: суб`єктний склад (правовий статус учасників правовідносин), об`єкт, зміст правовідносин та сфера правового регулювання.
При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.
8.2. Підставою для відкриття касаційного провадження у даній справі стали приписи пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, згідно з якими підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.  
8.3. За доводами скаржника, викладеними у касаційній скарзі, судові рішення у цій справі не відповідають чинному законодавству, а висновок Верховного Суду щодо питання застосування статей 1158, 1160 ЦК України відсутній.
8.4. Здійснюючи касаційне провадження у даній справі, колегія суддів Касаційного господарського суду встановила, що Верховним Судом у касаційному порядку переглядалась справа № 915/720/18, у якій предметом спору, як і у справі                             № 905/2407/19, що розглядається, була вимога про стягнення суми витрат, понесених позивачем у зв`язку із вчиненням дій у майнових інтересах відповідача.
При цьому позивач у справі № 915/720/18 в обґрунтування підстав позову посилався на приписи статей 1158 і 1160 ЦК України.
8.5. Переглядаючи судові рішення у справі № 915/720/18 у касаційному порядку, зокрема, у частині дотримання судами попередніх інстанцій приписів статей 1158, 1160 ЦК України, Верховний Суд зробив такі висновки про застосування зазначених норм права.
Для виникнення у особи права на відшкодування фактично зроблених витрат при вчиненні дій в майнових інтересах іншої особи, відповідно до статей 1158, 1160 ЦК України необхідною є наявність низки умов, а саме:
небезпека має загрожувати саме майновим інтересам іншої особи; 
небезпека настання невигідних майнових наслідків має бути реальною, а не уявною; 
дії щодо запобігання попередженню, усуненню або зменшенню небезпеки настання невигідних майнових наслідків здійснюються нею за власною ініціативою, а не у зв`язку з укладенням договору доручення чи іншого цивільно-правового договору, відповідні дії не мають бути пов`язаними з виконанням службових чи інших, покладених відповідно до вимог закону, обов`язків;
дії, вчинені в інтересах іншої особи без її доручення, мають містити очевидну користь для заінтересованої особи;                                                 
зобов`язання з відшкодування витрат, понесених особою у зв`язку з вчиненням нею дій у майнових інтересах іншої особи без її доручення, виникає за умови відсутності можливості отримати відповідну згоду на вчинення дій у її інтересах.
Верховний Суд у розгляді справи № 915/720/18 погодився з висновком судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог у зазначеній справі, оскільки під час її розгляду позивач не довів наявності необхідних умов для застосування до спірних правовідносин положень наведених статей ЦК України.
8.6. Отже, наразі існує висновок Верховного Суду щодо застосування положень статей 1158, 1160 ЦК України у подібних правовідносинах, і здійснене апеляційним господарським судом у справі №    905/2407/19 правозастосування повністю відповідає такому висновку. Доводи ж касаційної скарги, по суті, зводяться до незгоди з оцінкою судами доказів та встановленими у цій справі обставинами.
9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, а будь-які інші підстави касаційного оскарження Підприємством не зазначалися та не обґрунтовувалися у поданій касаційній скарзі, колегія суддів на підставі пункту 4 частини першої статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття даного касаційного провадження.
10. Судові витрати
У зв`язку з тим, що касаційне провадження зі справи закривається, судові витрати у даній справі з урахуванням вимог статей 129, 130 ГПК України розподілу не підлягають. Адже за змістом зазначених норм покладення судових витрат на ту чи іншу сторону або компенсація таких витрат здійснюється у випадках розгляду справи по суті або у разі визнання позову, закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду (причому закриття провадження у справі є процесуальною дією, відмінною від закриття касаційного провадження).  
Керуючись статтями 234, 235, пунктом 4 частини першої статті 296 ГПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 зі справи № 905/2407/19.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                             Б. Львов
Суддя                                                                                                             І. Булгакова
Суддя                                                                                                             В. Селіваненко