Справа № 127/34750/19
Провадження № 22-з/801/24/21
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції 
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року	Справа № 127/34750/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді – доповідача: Оніщука В.В.,
суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,
з участю секретаря судового засідання: Очеретної М.Ю.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 заяву ОСОБА_3 , яка подана її представником – адвокатом Мишковською Тетяною Миколаївною про постановлення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,
встановив:

       Постановою Вінницького апеляційного суду від 08 лютого 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Тимощуком Євгенієм Сергійовичем залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2020 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2020 року залишено без змін. 
       12 лютого 2021 року представник ОСОБА_3 - адвокат Мишковська Тетяна Миколаївна подала заяву про постановлення додаткового рішення.
       Вказана заява мотивована тим, що при постановленні рішення Вінницьким апеляційним судом не було розглянуто питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу, а відтак у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України заявник просить постановити додаткове рішення у справі №127/34750/19, яким стягнути на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000 грн. 
       В судове засідання відповідач ОСОБА_3 та її представник – адвокат Мишковська Т.М. не з`явилися, при цьому адвокатом Мишковською Т.М. на адресу суду було надіслано клопотання про розгляд справи у їх відсутність, у якій також зазначено, що вимоги викладені у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. 
       Представник позивача ОСОБА_1 , а також представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в такому розмірі заперечували та просили їх зменшити, надавши при цьому відповідні пояснення.
       Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з`явилися вважає, що заява про постановлення додаткового судового рішення підлягає до задоволення частково, з таких підстав.
       Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
       Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
       До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
       Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.        
       При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
       Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити із положень статті 137 ЦПК України. 
       Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
       Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
       У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
       Як вбачається з матеріалів справи, заява представника ОСОБА_3 - адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни про постановлення додаткового рішення подана у визначений законом строк.
       Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.
       Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.         Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права
Суд апеляційної інстанції враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Представником відповідача ОСОБА_3 на підтвердження понесених витрат було надано договір, укладений між нею та адвокатом Мишковською Тетяною Миколаївною про надання правничої допомоги від 01 жовтня 2019 року, предметом якого є надання адвокатом правової допомоги клієнту (т. 2 а.с. 18), а також додаткову угоду №3 від 04 грудня 2020 року до договору про надання правничої допомоги від 01 жовтня 2020 року, відповідно до умов якої сторони домовились, що за надання послуги з правової допомоги згідно п. 1.3 клієнт сплачує адвокатові плату у формі гонорару в сумі 6 000 грн готівкою, шляхом сплати повної суми при підписанні даної додаткової угоди (т. 2 а.с. 20). 
       Також представником відповідача надано опис виконаних робіт від 11 лютого 2021 року (т. 2 а.с. 17) та квитанцію від 04.12.2020 на суму 6 000 грн (т. 2 а.с. 16). 
Згідно з частиною п`ятою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).
Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони. 
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , а також представник відповідача ОСОБА_2 заявили клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених відповідачем ОСОБА_3 та навели відповідні доводи на спростування їх розміру.
Дослідивши доводи заяви та обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені представником відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Так, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, оскільки вартість наданих адвокатом послуг, зокрема, таких як: вивчення матеріалів апеляційних скарг; підготовка та направлення відзиву на апеляційні скарги; підготовка та подання заперечень на заяву про долучення доказів, вивчення матеріалів справи, є завищеними. При цьому суд звертає увагу на те, що адвокат Мишковська Тетяна Миколаївна представляла інтереси відповідача ОСОБА_3 при розгляді вказаної справи в суді першої інстанції, нею було подано відзив на позовну заяву, що свідчить про обізнаність останньої із матеріалами справи і відповідно для повторного вивчення матеріалів справи, вивчення апеляційних скарг, підготовки відзиву та заперечень, значного обсягу часу не потребувало.
Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги те, що стягнення з позивача витрат у заявленій сумі буде суперечити принципу розподілу таких витрат, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Решту витрат слід залишити за відповідачем ОСОБА_3 ..
       Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       Враховуючи те, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовлено, яке постановою Вінницького апеляційного суду залишено без змін, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 слід стягнути документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу за перегляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000 грн, про що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України постановити додаткове судове рішення.
       Керуючись ст. 270, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

постановив:

Заяву ОСОБА_3 , яка подана її представником – адвокатом Мишковською Тетяною Миколаївною про постановлення додаткового судового рішення у справі задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 грн.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.        

Головуючий:    В. В. Оніщук

Судді:    С. К. Медвецький 

С. Г. Копаничук