П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/3867/20	

 	Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.                                 Дата і місце ухвалення: 11.11.2020р., м. Одеса                                    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 01.04.2020р. №UA500020/2020/000037/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.04.2020р. №UA500020/2020/00155.
Позов обґрунтовувала тим, що з метою здійснення митного оформлення товару (бамбукові килимки,  канати з абаки, шпагати, мотузки, троси та канати), ввезеного на митну територію України на виконання умов контракту, укладеного 16.03.2020р. з ООО «Виталекс» (Росія), позивачем до Одеської митниці Держмитслужби була подана митна декларація, в якій митну вартість товару визначено за першим методом – ціною договору. На підтвердження митної вартості товару були надані відповідні підтверджуючі документи. Однак, митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 01.04.2020р. №UA500020/2020/000037/2, обґрунтоване тим, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Таке рішення, а також карку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.04.2020р. №UA500020/2020/00155 ФОП ОСОБА_1 вважає незаконними та зазначає, що нею надано митному органу достатньо документів, з яких являється за можливе встановити митну вартість товару, задекларовану позивачем. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року позов задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА500020/2020/000037/2 від 01.04.2020р.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2020/00155 від 01.04.2020р.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4204,00 грн. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Одеська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 11.11.2020р. з прийняттям нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача, що під час здійснення митним органом контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу ФОП ОСОБА_1 , та перевірки наданих документів встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують  числові значення складових  митної вартості товарів. Зокрема, надана до митного оформлення додаткова угода №1 від 18.03.2020р. не підписана однією із сторін зовнішньоекономічного договору. На вимогу митного органу декларантом надано додаткову угоду №1 від 18.03.2020р. до зовнішньоекономічного договору, яка підписана обома сторонами договору. Однак, при візуальному огляді  встановлено, що підпис генерального директора ООО «Виталекс» сильно відрізняється від наданого раніше не підписаного обома сторонами зовнішньоекономічного договору. 
Також, апелянт посилається на те, що до митного оформлення декларантом не надано документів для підтвердження витрат на транспортування, передбачених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599. 
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів від 01.04.2020р. №UA500020/2020/000037/2 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано. Також, у ньому міститься вказівка на джерела інформації, що використовувалися митним органом  для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи, у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (КВЕД 46.49).
16.03.2020р. між ФОП ОСОБА_1 , як Покупцем, та ООО «Виталекс» (Росія), як Продавцем,  укладено контракт №160320, за умовами якого Продавець передає у власність, а Покупець приймає та оплачує товари з бамбуку, камишу та дерева на умовах, що визначені договором. Перелік найменувань, кількість, ціна товару та загальна вартість кожної партії товару вказуються у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною контракту. Поставка товару по Контракту здійснюється партіями покупцю на підставі узгодженої сторонами додаткової угоди до контракту. Товар відвантажується на умовах, у відповідності до Інкотермс-2010. Умови оплати для кожної поставки зазначаються у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною контракту.
18.03.2020р. між сторонами Контракту укладено додаткову угоду, якою погоджено, що  Продавець передає у власність, а Покупець приймає та оплачує товари з бамбука, бамбукові мати та бамбукові аксесуари для декоративної мети, кокосовий канат. 
У вказаній  додатковій угоді сторони погодили асортимент, кількість, ціну товару, умови відвантаження. Зокрема, визначили умови відвантаження - EXW Люберці не пізніше 15.04.2020р. Відвантаження здійснюється на складі продавця. Умови оплати  - не пізніш 210 календарних днів з дати оформлення експортної вантажної декларації. Можлива оплата частинами. Визначили, що у зв`язку з розпродажем залишків товару зі складу продавця, діє зниження ціни на такий товар до повного його розпродажу.
З метою митного оформлення придбаного товару 31.03.2020р. ФОП ОСОБА_1 було подано до Одеської митниці Держмитслужби вантажну митну декларацію №UA500020/2020/209582, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору.
Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу було подано документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) №160320 від 16.03.2020р.; додаткову угоду №1 від 18.03.2020р.; комерційний інвойс від 20.03.2020р. №20-1; пакувальний лист від 20.03.2020р. б/н; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 24.03.2020р. №395960; договір на надання послуг митного брокера від 02.09.2019р. №БР-181; договір №РС005 на надання експедиційних послуг  у сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом від 25.02.2020р.; довідку про транспортні витрати від 20.03.2020р. б/н.
За результатами перевірки документів, поданих позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товарів, Митницею зроблено висновок, що вони містять розбіжності, числові значення складових митної вартості товарів, які є обов`язковими при її обчисленні, не підтверджені документально та заявлено неповні відомості про митну вартість товарів. Зокрема, надана до митного оформлення додаткова угода №1 від 18.03.2020р. не підписана однією зі сторін зовнішньоекономічного договору. Крім того, для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Але до митного оформлення жоден з наведених документів не надано. 
Відповідно до вимог п.3 ст.53 МК України декларанту було запропоновано, для підтвердження заявленої митної вартості товару, потягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснювались за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоду, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 8) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську сову згідно до ст.254 Митного кодексу України.
ФОП ОСОБА_1 , на вимогу митного органу, 01.04.2020р. надала до митного органу: копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову; бухгалтерську виписку №1 від 01.04.2020р.; рахунок на оплату №РС0005-1 від 20 березня 2020 року; платіжне доручення №275 від 24 березня 2020 року; додаткову угоду №1 від 18 березня 2020 року (до Контракту) підписану обома сторонами зовнішньоекономічного договору. 
Позивач зазначила, що всі наявні і неї документи подані до митного органу, інших додаткових документів надаватись не буде.
01.04.2020р. Одеська митниця Держмитслужби прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2020/00155, якою повідомила про відмову у митному оформленні (випуску) товарів згідно вимог пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України.
Того ж дня митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2020/000037/2, згідно якого митна вартість оцінюваного товару була визначена за другорядним методом - за резервним методом.
Зокрема, у рішенні про коригування митної вартості товарів від 01.04.2020р. № UA500020/2020/000037/2 відповідач зазначив, що позивачем заявлено не повні відомості про митну вартість та окремі складові митної вартості достовірно документально не підтверджено. При цьому, подані документи містять розбіжності, а саме: 
-          надана до митного оформлення додаткова угода №1 від 18.03.2020р. не підписана однією зі сторін зовнішньоекономічного договору; 
-          для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012р. №599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Але до митного оформлення жоден з наведених документів не надано;
-          декларантом надіслана комерційна пропозиція, у якій посилання на інший номер зовнішньоекономічного договору (контракту).
Крім того, зазначено, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 54 Митного кодексу України. Виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено вартість товарів. В органі доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості операцій щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Митна вартість оцінюваних товарів буде визначена за резервним методом. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби, встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час та об`єм партії товару, є більшим, ніж заявлено декларантом та становить по товару №1  - 0,97 дол.США/кг  (МД від 02.03.2020р. №UA500020/2020/206445), по товару №3 - 3,52 дол.США/кг  (МД від 29.08.2019р. №UA500010/2019/23704), по товару №4 - 3,51 дол.США/кг (МД від 12.03.2020р. №UA500070/2020/209358).
Не погоджуючись з правомірністю рішення про коригування митної вартості товарів від 01.04.2020р. №UA500020/2020/000037/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.04.2020р. №UA500020/2020/00155 ФОП ОСОБА_1 оскаржила їх в судовому порядку.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено, що заявлений ФОП ОСОБА_1 метод визначення митної вартості товарів документально не підтверджено або надані позивачем документи містять розбіжності, які впливають на правильність визначення митної вартості.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до пунктів 23, 24 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Поняття митної вартості є базовою категорією у системі митного законодавства з питань державної митної справи, оскільки саме на основі митної вартості здійснюється розрахунок митних платежів.
Вказане узгоджується з положеннями ст.50 МК України, якою передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий  в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції). 
Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна  ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито. 
Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів  є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті  за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту. 
За змістом частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Тобто, заявлення митної вартості товарів здійснюється виключно декларантом без жодного втручання митних органів, за винятком проведення певних консультацій за бажанням та зверненням декларанта для отримання певної інформації, необхідної йому для визначення митної вартості товарів. 
Водночас, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.
Згідно частин 5, 6 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Отже, виключно у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. 
При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як слідує зі змісту приписів ч.3 ст.318 Митного кодексу України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Також, зазначене узгоджується і з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.
До того ж, відповідно до вимог ч.7 ст.54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Як встановлено колегією суддів, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару, заявленому у спірному випадку до декларування, апелянт послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності.
Зокрема, підставою для висновку, що надані ФОП ОСОБА_1 документи містять розбіжності та не містять інформації щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, Одеською митницею Держмитслужби в п.33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів від 01.04.2020р. №UA500020/2020/000037/2 зазначено те, що надана до митного оформлення додаткова угода №1 від 18.03.2020р. не підписана однією зі сторін зовнішньоекономічного договору (ФОП ОСОБА_1 ).
На вказану обставину посилається апелянт і в обґрунтування вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань митного органу, оскільки  матеріалами справи підтверджено, що на вимогу митного органу листом від 01.04.2020р. №01/04 ФОП ОСОБА_1 , серед іншого, надано зазначену додаткову угоду підписану обома сторонами зовнішньоекономічного договору.
Що ж до посилань відповідача на те, що при візуальному огляді встановлено, що підпис генерального директора ООО «Виталекс» в додатковій угоді сильно відрізняється від підпису у наданій раніше додатковій угоді, то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки ч.3 ст.53 Митного кодексу України чітко визначено, що виявлення в наданих документах ознак підробки є умовою для запиту додаткових документів, чого у даному випадку зроблено не було.
Ще однією з підстав для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів Одеська митниця Держмитслужби зазначає ненадання ФОП ОСОБА_1 документів на підтвердження витрат на транспортування, визначених наказом МФУ від 24.05.2012р. №599.
Колегія суддів критично ставиться до таких посилань митного органу виходячи з наступного.
Пунктом 6 частини 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.02.2020р. між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (експедитор) було укладено договір №РС0005 на надання експедиційних послуг у сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом. За умовами вказаного договору  експедитор організовує на підставі інформації наданої замовником та оформленої у вигляді заявки, за плату і за рахунок замовника транспортне перевезення вантажів, шляхом залучення транспортного засобу у третьої особи (перевізник), що здійснює безпосередньо перевезення вантажів. Даний договір набуває чинності з моменту його підписання за допомогою факсимільного зв`язку і діє до 31.12.2022р.
ФОП ОСОБА_2 надав довідку про транспортні витрати за договором № РС0005 від 25.02.2020р., відповідно до якої транспортні витрати з доставки вантажу за маршрутом м.Люберці (Росія) – м.Одеса (Україна) складають 33500,00 грн.
Також, ФОП ОСОБА_2 на адресу ФОП ОСОБА_1 скеровано рахунок №РС0005-1 від 20.03.2020р., згідно якого вартість організації вантажних перевезень та завантажувальних робіт склала 33500,00 грн.
Відповідно до платіжного доручення №275 від 24.03.2020р. ФОП ОСОБА_1 на адресу ФОП ОСОБА_2 сплатила 33500,00 грн. відповідно до рахунку №РС0005-1 від 20.03.2020р.
Зазначені договір, довідку про транспортні витрати, рахунок на оплату та платіжне доручення позивачем було надано митному органу. 
Крім того, як вбачається з вантажної митної декларації №UA500020/2020/209582, для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу було подано і міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 24.03.2020р.
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивачем виконано вимоги пункту 6 частини 2 статті 53 МК України щодо надання транспортних (перевізних) документів. 
Апелянт зазначає, що декларантом надіслана комерційна пропозиція, у якій міститься посилання на інший номер зовнішньоекономічного договору (контракту). 
Вказана обставина, на думку колегії суддів, не може бути визнана обґрунтованою підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем за контрактом №160320 від 16.03.2020р., оскільки комерційна пропозиція не належить до основних документів, які мають бути подані для підтвердження митної вартості товару у відповідності до ч.2 ст.53 МК України. До того ж, про необхідність надання комерційної пропозиції Одеська митниця Держмитслужби не зазначала в надісланому ФОП ОСОБА_1 повідомленні. 
Необґрунтованими, також, колегія суддів вважає посилання апелянта на ненадання ФОП ОСОБА_1 всіх витребуваних додаткових документів, оскільки вказані документи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 МК України, не є основними та обов`язковими документами, які підтверджують митну вартість товарів. 
Крім того, відсутність таких додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом зазначених документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено. Так само й інших юридичних фактів, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.
Колегія суддів зазначає, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим  методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення  митного органу та картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу. 
Натомість, митним органом не доведено правомірності оскаржуваного рішення, не спростовано дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об`єктивність зазначених відомостей, не доведено наявності підстав для застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів, не надано доказів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не дотримано передбаченого ст. 57 МК України порядку визначення митної вартості товару.
Отже, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 01.04.2020р. №UA500020/2020/000037/2 та визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.04.2020р. №UA500020/2020/00155 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Одеської митниці Держмитслужби та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Враховуючи, що дана справа, у відповідності до п.6 ч.6 ст.12 КАС України, є справою незначної складності та розглядалася судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження,  тому рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
                                                                  Повний текст судового рішення виготовлений 16 березня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук