УХВАЛА

11 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 580/3140/20
адміністративне провадження № К/9901/5652/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Кашпур О.В.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року
та постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року
у справі  №580/3140/20
за позовом   ОСОБА_1 
до  приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Банк Форвард" 
про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне акціонерне товариство Банк Форвард, в якій просила:
- визнати дії відповідача щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження протиправними;
- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №62346975 від 15 червня 2020 року.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою  Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року, позов задоволено.
22 лютого 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року та постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі  №580/3140/20.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою. 
Згідно частини 3 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Положеннями статті 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
У касаційній скарзі заявник послалася на те, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики, і справа має для приватного виконавця виняткове значення, оскільки містить правову проблему, яку можливо вирішити шляхом передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Разом з тим, крім загального посилання на винятковість справи, приватний виконавець не навела вмотивованих підстав щодо застосування судами норм права у спірних правовідносинах, правильність застосування    яких    матиме фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики.
У даному випадку слід зазначити, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.
Справа яка має виняткове значення для її учасника, може бути виокремлена із загальних правил розгляду адміністративних справ Верховним Судом, якщо особа яка подає касаційну скаргу, обґрунтовано довела, що саме цей випадок стосується його безпосередньо, порушує його права, свободи та інтереси.
Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, також може бути зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики.
Однак, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, виняткового або фундаментального значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.
Такими чином, законодавець не передбачив та обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, скаржником в касаційній скарзі такі обставини теж не зазначені, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження слід відмовити. 
Також суд звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 287,  333 КАС України, 
УХВАЛИВ:
1.  Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року та постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі  №580/3140/20.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена. 

..................................
..................................
..................................

А.В. Жук
О.В. Кашпур
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду