КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
26 лютого 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                  Васильєва М.А., 
за участю:
прокурора                                                                                                     Корнієнка О.О.
захисника                                                                                                Шнайдера С.В.                                                                                  
особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності                                                               ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року, 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого                                       ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., 
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою суду ОСОБА_1 визнана винуватою в тому, що,  будучи провідним спеціалістом відділу капітального будівництва військових об`єктів управління будівництва, реконструкції та капітального ремонту військових об`єктів Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, що по вул. Курській, 13а, у м. Києві, являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року, 17 червня 2020 року несвоєчасно, без поважних причин подала щорічну декларацію за 2019 рік, чим порушила ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Адміністративне правопорушення виявлено 28 жовтня 2020 року.
 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що в суді першої вказувала на відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки не мала жодного умислу щодо ухилення від своєчасної подачі електронної декларації. Перебуваючи у декретній відпустці та доглядаючи малолітню дитину, з грудня 2020 року до 16 червня 2020 року проживала у АДРЕСА_2 у своєї мами, а тому, у зв`язку з карантином,  не мала змоги отримати довідку з ДПІ та не мала доступу до мережі Інтернет для подачі декларації, не мала змоги виїхати у Київ у зв`язку із відсутністю транспортного сполучення між населеними пунктами у зв`язку із запровадженими карантинними заходами. Після того, як повернулась до м. Києва, одразу здійснила подачу електронної щорічної декларації, а саме 17 червня 2020 року за звітний період 2019 року.
Також апелянт зазначає про те, що суд не мав права накладати стягнення на неї, так як на час розгляду протоколу закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП. В апеляційній скарзі акцентується увага на тому, що вона подала електронну декларацію 17 червня 2020 року, а тому само з цієї дати має відраховуватись строк для накладення адміністративного стягнення, а тому станом на 18 грудня 2020 року закінчились строки накладення адміністративного стягнення, так як невчасне подання декларації не є триваючим правопорушенням. Крім того, саме ця дата зазначена,  як час вчинення адміністративного правопорушення.
Крім того, як зазначає апелянт,  протокол про адміністративне правопорушення від 28 жовтня 2020 року складений неуповноваженою особою, а також протокол не відповідає положенням ст. 256 КУпАП.
Окрім того, датою виявлення правопорушення зазначено 28 жовтня 2020 року, проте, це дата складання протоколу про адміністративне правопорушення. Вказана дата не відповідає дійсності, так як уповноважена особа мала можливість виявити правопорушення 17 червня 2020 року - з моменту появи відомостей її електронної декларації на відповідному сайті.
 
Заслухавши доповідь судді, позицію ОСОБА_1 та її захисника на підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи, що у ОСОБА_1 була можливість скористатись Інтернетом у сільраді, отримати таким шляхом цифровий підпис та всі необхідні для заповнення декларації документи та подати їх, дослідивши наявні у справі докази та додатково надані під час апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку. 
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
 
                Проте, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі. 
 
                Так, судом встановлено, що ОСОБА_1   на підставі наказу № 61 начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 13 березня 2017  року переведена на посаду провідного спеціаліста Головного управління майна та ресурсів Збройних Сил України.
8 вересня 2008  року ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця.
17 червня 2020  року  подала декларацію за 2019 рік.
Частина 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , належить не до корупційних, а до таких, які пов`язані з корупцією.
Правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені Законом України Про запобігання корупції вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону, за яке встановлено, в тому числі, і адміністративну відповідальність.
Таким чином, при кваліфікації діяння, пов`язаного з корупцією, не вимагається встановлення і доведення таких кваліфікуючих ознак складу правопорушення, як наявність ознак корупції та умислу на вчинення діяння.
За викладеним, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
 
Разом з тим, судом першої інстанції належним чином не перевірені доводи ОСОБА_1 про те, що вона в силу об`єктивних причин була позбавлена можливості своєчасно подати декларацію за 2019 рік. 
 
Згідно з даними, викладеними у довідці № 78 від 8 лютого 2021 року  Андріяшівської сільради Роменського району Сумської області, ОСОБА_1 з  25 грудня 2020 року до 14 червня 2020 року  дійсно тимчасово проживала в АДРЕСА_3 , без реєстрації у домогосподарстві своєї матері  ОСОБА_2 (ас. 63). 
 
Відповідно до довідки № 79 від 8 лютого 2021 року Андріяшівської сільради Роменського району Сумської області, за вказаною адресою провідниковий інтернет-зв`язок відсутній. Антена для прийняття інтернет-сигналу не встановлена (ас. 64). 
 
Окрім того, в період з 12 березня по 1 червня 2020 року у зв`язку з карантинними обмеженнями транспортне сполучення села Глинськ з іншими населеними пунктами сільради та районним центром було відсутнє (ас. 65). 
16 червня 2020 року ОСОБА_1 здійснено запит через електронний кабінет до Державної податкової служби України, та 17 червня 2020 року отримано відповідь в електронному вигляді щодо відомостей по доходу за 2020 рік (ас. 64). 
 
17 червня 2020 року також отримана відповідь в електронному вигляді щодо відомостей по доходу за 2020 рік чоловіка ОСОБА_1 .
 
В цей же день ОСОБА_1 подано електронну декларацію за 2019 рік (ас. 14-15). 
При цьому з додатку до повідомлення встановлено, що ОСОБА_1 почала заповнювати електронну декларацію 17 червня 2020 року, починаючи з 01.18 год., яку подала в цей же день о 17.15 год. 
 
                Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.
 
Зважаючи на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_1 подала несвоєчасно електронну декларацію внаслідок об`єктивних обставин, які не залежали від  її волевиявлення,  пов`язані дійсно з істотними труднощами, пов`язаними із введенням карантину на території країни, що унеможливило своєчасну подачу електронної декларації за 2019 рік у визначений законом строк. 
При цьому, як встановлено в суді апеляційної інстанції, при першій можливості                 ОСОБА_1 здійснила дії для подачі електронної декларації. 
                
                Відповідно до абзацу другого п. 2-1 Прикінцевих положень Розділу XIII
Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування, які у період до 1 червня 2020 року не мали можливості подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену абзацом першим частини другої статті 45 цього Закону, або повідомлення про суттєві зміни у майновому стані відповідно до статті 52 цього Закону у зв`язку із встановленням на території їх проживання карантинно-обмежувальних заходів, звільняються від відповідальності за несвоєчасне подання такої декларації чи повідомлення у зазначений період.
 
З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням на території її тимчасового проживання карантинно-обмежувальних заходів, в силу об`єктивних причин не змогла своєчасно подати електронну декларацію за 2019 рік, вона підлягає звільненню від адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому в цій частині апеляційна скарга підлягає до задоволення. 
 
Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений не уповноваженою особою, то вказані доводи  є безпідставними та спростовуються  Положенням про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України 23 жовтня 2019 року  № 1077, відповідно до п. 27 Розділу Ш  якого ДСР здійснює складання в межах компетенції протоколів про правопорушення, пов`язані з корупцією, та направлення їх до суду в установленому законодавством порядку (ас. 29-34). Протокол про адміністративне правопорушення складений оперуповноваженим  Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (ас. 1). 
 
Також  є непереконливими доводи апеляційної скарги щодо дативиявлення правопорушення, якою  є 28 жовтня 2020 року. Як встановлено з матеріалів справи, 11 червня 2020 року на адресу  НАЗК начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України направлено повідомлення про факт неподання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2019 рік, яка отримана НАЗК 3 липня 2020 року (ас. 13). 
3 серпня 2020 року НАЗК направлено відповідний лист до Департаменту стратегічних розслідувань національної поліції України, яке отримано Департаментом 7 серпня 2020 року (ас. 11). 
18 серпня 2020 року вказаний лист направлений на ім`я начальника управління стратегічних розслідувань в м. Києві, який отриманий управлінням 21 серпня 2020 року                    (ас. 10).
10 вересня 2020 року Управлінням стратегічних розслідувань в м. Києві на Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України направлено запит про надання копій документів по ОСОБА_1 з метою перевірки про можливе порушення ОСОБА_1 вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (ас. 16). 
Окрім того, з матеріалів справи встановлено, що 6 жовтня 2020 року був повторний запит до Головного квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, на який               13 жовтня 2020 року надані запитувані копії документів та додаткова інформація  (ас. 17-18). 
У подальшому ОСОБА_1 15 жовтня 2020 року надавала письмові пояснення по виявлених обставинах (ас. 8-9).
Таким чином, факт несвоєчасного подання  ОСОБА_1 електронної декларації за 2019 рік фактично був встановлений за наслідками перевірки отриманої інформації,а, відтак, в даному випадку це не може бути дата 17 червня 2020 року, коли ОСОБА_1 подала електронну декларацію. 
 
Зважаючи на викладене, станом на 18 грудня 2020 року строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, не сплив, а тому доводи апеляційної скарги і в цій частині є необґрунтованими. 
 
За встановлених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1                  ст. 247 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А : 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
 
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП  - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 
 
Постанова оскарженню не підлягає.

 
                Суддя
Київського апеляційного суду                                                                                                      М.А. Васильєва