ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" лютого 2021 р.           Справа№ 910/19522/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Буравльова  С.І. 
          Пашкіної С.А. 

секретар судового засідання - Добрицька В.С.
учасники справи згідно протоколу судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2020
у справі №910/19522/20 (суддя Плотницька Н.Б.)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК Транс"
про забезпечення позову 
у справі №910/19522/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК Транс"
до    Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
про    розірвання додаткової угоди

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК Транс" з вимогами до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про розірвання додаткової угоди, відповідно до якої позивач просив суд розірвати додаткову угоду, оформлену додатком 1-8 "умови надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника" до договору "про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом", від 03.08.2020 № УЗ-42678269/2020-00015, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "МВК Транс" та Акціонерним товариством "Українська залізниця". 
Разом із позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "МВК Транс" до Господарського суду міста Києва була подана заява про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову та заборонити Акціонерному товариству "Українська залізниця" здійснювати нарахування штрафних санкцій та їх списання з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК Транс" (номер договору 8136661 від 30.06.2020, розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , код МФО 334851) до набрання законної сили рішенням у даній справі. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 у справі №910/19522/20 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК Транс" про забезпечення позову. 
Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код 40075815) здійснювати нарахування штрафних санкцій та їх списання з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК Транс" (вул. Генуезька, 24-Б, офіс 514, м. Одеса, 65009, ідентифікаційний код 42678269) (номер договору 8136661 від 30.06.2020, розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , код МФО 334851) до набрання законної сили рішенням у даній справі. 
Вживаючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснювати позивачу нарахування та списання штрафних санкцій з особового рахунку позивача може позбавити останнього здійснювати господарську діяльність. Суд першої інстанції зазначав, що позивачем доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення в подальшому утруднить чи зробить неможливим поновлення порушених прав позивача, оскільки майновий стан позивача може суттєво погіршитись за час судового розгляду даної справи. 
Не погодившись із винесеною ухвалою суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 у справі №910/19522/20 та відмовити в задоволенні клопотання ТОВ "МВК Транс" про забезпечення позову. Судові витрати покласти на ТОВ "МВК Транс".
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" у справі №910/19522/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Буравльов С.І., Пашкіна С.А. 
В обґрунтування своєї скарги відповідач зазначав, що у випадку задоволення позову, зобов`язання позивача з сплати неустойки буде припинено лише з дати набрання сили відповідним рішенням суду. Тому, на думку скаржника, незалежно від результатів розгляду справи,  відповідач має право на списання і стягнення неустойки  на умовах передбачених договором, у т.ч. до завершення роз`яснення цього спору. На думку скаржника, заходи забезпечення позову не спів мірні і не пов`язані з позовними вимогами.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/19522/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця". Розгляд справи призначено на 23.02.2021.
15.02.2021 на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду м. Києва від 14.12.2020 про задоволення заяви про забезпечення позову - без змін. В обґрунтування свого відзиву позивач зазначає, що відповідач незважаючи на неналежне виконання умов Договору, в односторонньому порядку нараховує та стягує неустойку. Крім того позивач  зазначав, що відповідач 31.12.2020 нарахував неустойку, таким чином порушивши закон та не виконує рішення суду.
Частиною 1 статті 232 ГПК України визначено, що судовими рішеннями є ухвали, рішення, постанови та судові накази.
Згідно з ч. 1 ст. 281 ГПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.
Колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом обґрунтовано вжито заходи забезпечення позову за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК Транс". При цьому суд виходить з наступного. 
Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Тобто предметом розгляду є питання наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі. 
Частиною першою статті 2 ГПК України установлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України. 
Згідно з положеннями цієї статті господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У вирішенні питання про забезпечення позову, виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати у результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачеві або іншим особам здійснювати певні дії.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише у межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід ураховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.
За змістом статей 136, 137 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. 
Таким чином, звертаючись з відповідною заявою позивач серед іншого, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги; взаємопов`язаність заходу забезпечення з обставиною утруднення виконання чи невиконання рішення господарського суду, а саме, що обраний спосіб забезпечення спроможний запобігти відповідним утрудненням; імовірність утруднення виконання рішення або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову і неможливість виконання позовних вимог у випадку їх задоволення, тощо.
В обґрунтування необхідності задоволення заяви про забезпечення позову позивач зазначав наступне. 
30.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МВК Транс" та Акціонерним товариством "Українська залізниця" було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом шляхом приєднання до умов публічного договору на підставі заяви про приєднання №40-42678269/2020-003. 
Предметом даного договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги, відповідно до Правил перевезення вантажів, Статуту залізниць України, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) від 01.11.1951 року зі змінами та доповненнями.
Згідно із пунктом 2.1.1. договору замовник зобов`язується надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів (далі - Система планування перевезень) з проставленням ознаки, що містить умови надання послуг за наявності (малодіяльні вантажні станції, аукціон тощо).
Починаючи з квітня 2020 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" запровадило додаткову угоду про перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника до договору про надання послуг та розпочало прийом замовлення щодо отримання даних послуг, яка в подальшому трансформувалась в додаток 1-8 до договору.
Доказом підписання додаткової угоди, яка в актуальній редакції договору стала додатком 1-8 є повідомлення (від 03.08.2020 № УЗ-42678269/2020-00015) про погодження замовлення та отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягом.
Так, навесні 2020 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" анонсувало довгострокову роботу з перевезення у власних вагонах, спрямовану на рівномірне забезпечення контрагентів рухомим складом (вагонами) протягом року, так як всі попередні роки у високий сезон перевезень зернових вантажів, а саме з липня по березень, був дефіцит вагонів. В період з квітня по червень вагони простоювали, а отже Акціонерне товариство "Українська залізниця" не отримувала доходу. 
У період з червня по серпень 2020 року філія Акціонерного товариства "Українська залізниця" "Центр транспортної логістики" розподілила 9996 вагоновідправок згідно з умовами надання послуги: перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника (додаток 1-8 до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом).
03.08.2020 за рахунок достатньої кількості відправок Товариством з обмеженою відповідальністю "МВК Транс" зерновозів у 2019 році, Акціонерним товариством "Українська залізниця" розглянуто та погоджено замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК Транс" на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами від 03.08.2020 № УЗ-42678269/2020-00015, відповідно до якого Товариству з обмеженою відповідальністю "МВК Транс" надано рухомий склад - зерновози в кількості 353 на період з серпня 2020 року по липень 2021 року за ставкою плати за користування вагону перевізника - 584,00 грн.
На момент подання замовлень клієнтами на отримання даної послуги стандартна ставка плати за використання вагону (зерновозу перевізника) становила 1 136 грн на добу без ПДВ, при цьому ставка плати за використання вагону (зерновозу перевізника) згідно з послугами перевезення з узгодженими строками та обсягами становила: 12 місяців - 584 грн/добу без ПДВ, 11 місяців - 617 грн/добу без ПДВ, 10 місяців - 649 грн/добу без ПДВ, 9 місяців - 682 грн/добу без ПДВ. 
Такі умови давали можливість Товариству з обмеженою відповідальністю "МВК Транс" як стороні за договором взяти на себе зобов`язання по здійсненню замовленої кількості відправлень щомісяця протягом року та виконувати їх.
Взявши вагони на рік за довгостроковим договором Товариство з обмеженою відповідальністю "МВК Транс" взяло на себе зобов`язання рівномірно протягом 12 місяців виконувати відправки і тим самим приносити дохід УЗ, розуміючи що з березня 2021 року (не сезон) перевезення будуть збитковими, але вони мають перекривати роботу під час сезону (липень-березень 2020 року).
04.09.2020 Акціонерне товариство "Українська залізниця"  на своєму офіційному сайті оприлюднила нову редакцію договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, згідно якої змінюється ставка на використання вагону - зерновозу перевізника: 05.09.2020 - 05.10.2020 - 800 грн/добу без ПДВ; 06.10.2020-04.11.2020 - 900 грн/добу без ПДВ; 05.11.2020-31.12.2020 - 1000 грн/добу без ПДВ.
19.10.2020 Акціонерне товариство "Українська залізниця" на офіційному сайті оприлюднила нову редакцію договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, згідно якої було повторно змінено ставку на використання вагону - зерновозу перевізника, а саме 650 грн/добу.
12.11.2020 Акціонерне товариство "Українська залізниця" опублікувало оголошення про продаж послуги з використання вагонів-зерновозів (голландський аукціон) на листопад - грудень 2020 року з мінімальною добовою ставкою 530 грн/доба без ПДВ.
27.11.2020 Акціонерне товариство "Українська залізниця" опублікувало оголошення про продаж послуги з використання вагонів - зерновозів (голландський аукціон) за стартовою ціною 650 грн та переможною ціною 533 грн/доба без ПДВ.
Позивач зазначав, що за умов нових тарифів не мав та не має можливості здійснювати відправлення. Указані зміни в тарифах, а також профіцит рухомого складу нівелюють переваги надання послуг з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами і роблять їх збитковими.
За твердженнями позивача, він узяв на себе зобов`язання з відправки вантажу у вагонах перевізника не отримуючи той розмір різниці між стандартною ставкою та ставкою за довгостроковими контрактами.
Таким чином, як указує позивач, Акціонерне товариство "Українська залізниця", надаючи в користування вагони, розуміє, що контрагенти, уклавши з Акціонерним товариством "Українська залізниця" єдиний договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, який поєднує в собі послуги з перевезення вантажів та надання в користування вагонів, змушені будуть сплачувати штрафні санкції за простій вагонів, навіть у разі якщо даний простій буде викликаний з вини Акціонерного товариства "Українська залізниця". 
Більше того, Антимонопольний комітет України, з метою здійснення заходів, спрямованих на запобігання порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, 08.10.2020 надав AT "Українська залізниця" обов`язкові для розгляду рекомендації, а саме: вжити заходів, спрямованих на забезпечення права вантажовласників / вантажовідправників на вільний вибір необхідних їм окремих послуг з перевезення вантажів залізничним транспортом та надання в користування вагонів. Дана інформація розміщена на сайті Антимонопольного комітету України.
Відповідно до пункту 7.2. договору (додатку 1-8) до нього замовник, у разі невиконання погодженого замовлення у цілому або у випадку навантаження і відправки поданих перевізником під навантаження вагонів у кількості меншій, ніж визначено в погодженому замовленні щомісячно сплачує неустойку.
За таких обставин, позивач за невиконання умов за довгостроковим контрактом має сплатити штраф у розмірі 4     088 грн без ПДВ за вагон.
30.09.2020 з особового рахунку позивача на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" списано 555     968 грн 00 коп. 
Як вірно було зазначено судом першої інстанції, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснювати позивачу нарахування та списання штрафних санкцій з особового рахунку позивача може позбавити останнього здійснювати господарську діяльність. 
З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення в подальшому утруднить чи зробить неможливим поновлення порушених прав позивача, оскільки майновий стан позивача може суттєво погіршитись за час судового розгляду даної справи. 
При цьому, заходи забезпечення даного позову, про які просить позивач, відповідають предмету позову. Водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Суд дійшов висновку, що адекватність заходу забезпечення як заборона здійснювати нарахування штрафних санкцій та їх списання з особового рахунку позивача до набрання законної сили рішенням у даній справі полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову. 
Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заборона здійснювати нарахування штрафних санкцій та їх списання з особового рахунку позивача до набрання законної сили рішенням забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача.
  Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність достатніх правових підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК Транс" про забезпечення позову.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними доводи Акціонерного товариства "Українська залізниця", наведені в апеляційній скарзі стосовного порушення Господарським судом м. Києва норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.  Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"  на ухвалу Господарського суду міста м. Києва від 14.12.2020 у справі №910/19522/20 залишити без задоволення.
2. Ухвалу  Господарського суду міста м. Києва від 14.12.2020 у справі №910/19522/20 залишити без змін. 
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст підписано 01.03.2021.

Головуючий суддя                                                            В.В.Андрієнко 

Судді                                                                                С.І. Буравльов

                                                                                С.А. Пашкіна