ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" січня 2021 р.           Справа№ 910/7961/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Коротун О.М. 
 
при секретарі судового засідання : Кубей В.І.
за участю представників сторін:
від позивача: не прибув;
від відповідача: Оксенеюк М.М.,
розглянувши апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ"
на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 року (повний текст складено 29.09.2020 року)
у справі  910/7961/20  (суддя: Балац С.В.)
за позовом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ"
про стягнення 69375,00 грн                                                                        
                                                            ВСТАНОВИВ: 
          
                 Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 69375,00 грн. 
          Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем було здійснено порушення Статуту залізниць України у вигляді невірного зазначення маси вантажу та відповідно порушення відповідачем правил перевезення вантажів,   зафіксованих в комерційному акті від 26.12.2019 року № 484601/3.
          Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ" на користь акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"  штраф в сумі 69375,00 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн.
          Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ",  звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить встановити додатковий строк для  подання доказів у справі,  скасувати рішення Господарського суду  міста Києва від 29.09.2020 року у даній справі та прийняти нове рішення яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.
               Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального  та процесуального права, зокрема ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржник не отримував копію позовної заяви, а суд першої інстанції не перевірив ймовірно надані позивачем докази про відправку відповідачу матеріалів позовної заяви, а також факт отримання таких матеріалів відповідачем.  
          Крім того, скаржник вказав, що він жодним чином не впливав на процес здійснення  станцією Коростень Південно-західної залізниці  зважування зазначеного вантажу на вагах залізниці, а лише зазначив у проїзних документах масу вантажу, що була визначена після зважування вантажу у вагоні на вагонних вагах станції.           
          Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2020 року справу № 910/7961/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі № 910/7961/20 залишено без руху .
          Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ"  у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.
         18.12.2020 року від позивача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ"   залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.
          Крім того, позивач  у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що участь працівника залізниці при зважуванні вагону здійснюється  на вимогу  вантажовласника, за що сплачується державний регульований тариф, який в свою чергу відображається у накопичувальній картці. Відповідачем в свою чергу  не була подана письмова вимога на участь працівника залізниці  у зважуванні вагону; не подано доказів сплати державного регульованого  тарифу за участь працівника  залізниці при зважуванні вагону; відсутності у накопичувальній  картці відомості  про надання такої послуги ,як участь працівника залізниці при зважуванні вагону. 
           21.12.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ" через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
          Північний апеляційний господарський суд призначив до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 року у справі № 910/7961/20 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Повідомив учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 21.01.2021 року своєю ухвалою від 28.12.2020 року.
          У клопотанні про встановлення додаткового строку для подання  доказів та їх подання у справі скаржник,  зазначив, що документи (докази та відзив на позовну заяву) не були поданні до суду першої інстанції, оскільки представник відповідача два місяці перебував на самоізоляції  за місцем проживання так як неодноразово перебував у безпосередньому контакті з хворими на COVID-19.
          У відповідності до ч. 1  ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, сторони користуються рівними процесуальними правами.
          Водночас, відповідно до ч. 1  ст. 43 Господарського процесуального кодексу України  учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
          У відповідності до ч. 1  ст. 113 Господарського процесуального кодексу України  строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
          Відповідно до ч. 3  ст. 80 Господарського процесуального кодексу України  відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
          Згідно ч. 8  ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, зокрема встановлено, що відзив подається у строк встановлений судом.
          Разом з тим, у відповідності до вимог п. 1  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
          Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
          Відповідно до ч.1  ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3 означеної статті).
          Поряд із цим, ч.8  ст.80 Господарського процесуального кодексу України  пов`язують можливість прийняття несвоєчасно поданих стороною доказів лише у разі, якщо причини (про які сторона мала повідомити в порядку ч.4 цієї норми), які перешкодили поданню, не залежали від сторони, що кореспондується і із вимогами ч.3  ст.269 цього Кодексу. 
          Між тим, скаржником не надано жодних належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79,  269 Господарського процесуального кодексу України доказів  на підтвердження своїх доводів, зокрема щодо неможливості вчасно подати відзив з відповідними доказами до суду першої інстанції (лікарняний, тощо). 
          При цьому, колегія суддів відзначає, що в разі неможливості направити уповноваженого представника в судове засідання 29.09.2020 року учасник справи не був позбавлений права направити до судового засідання письмові пояснення, в яких викласти свою правову позицію, разом з відповідними доказами.
          Відтак, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ" про встановлення додаткового строку для подання доказів у даній справі  в контексті наведених в ньому причин, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволені означеного клопотання як несумісного із принципами рівності сторін та змагальності у доведенні своєї позиції.
          Представник відповідача в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 21.01.2021 року  підтримав  доводи апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду  скасувати. 
          Представник позивача у судове засідання 21.01.2021  року не з`явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020 року.
          Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення  Господарського суду міста Києва  в апеляційному порядку за відсутності представника позивача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. 
          Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення  Господарського суду  міста Києва  від 29.09.2020 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ" - без задоволення,  з наступних підстав. 
          Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ" зі станції "Коростень" Південно-західної залізниці за накладною від 07.12.2019 року № 33061524 було відправлено вагон № 61815577 з вантажем на станцію призначення - "Маріуполь-Порт" Донецької залізниці.
          Провізна плата по накладній від 07.12.2019 року № 33061524 становить 13875,00 грн.
          При прибутті вагону № 61815577 на станцію призначення було здійснено перевірку відомостей, вказаних відповідачем у накладній від 07.12.2019 року № 33061524.
          В результаті проведеної перевірки залізницею було встановлено, що за накладною від 07.12.2019 року № 33061524 у вагоні № 61815577 було зазначено масу вантажу 58000 кг., в свою чергу, насправді виявилося, що у вказаному вагоні маса вантажу становить 62500 кг., тобто більше маси вказаної в накладній на 4500 кг., про що складено комерційний акт від 26.12.2019 року № 484601/3.                      Статтею  ст. 306 Господарського кодексу України  встановлено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
          Відповідно до п. 5    ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
          Згідно  пп. 8 п. 6 р. 1      Статуту залізниць України, затвердженого   постановою Кабінету міністрів України від 06.04.1998 року № 457, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.
          Відповідно  до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ними у накладній.
          Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (п. 129 Статуту залізниць України).
          Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1 "Правил оформлення перевізних документів", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 24 додатку 3, до цих Правил, графа "Маса вантажу, визначена відправником" заповнюється відправником. Відправник повинен вказати точну масу вантажу.          
          Відповідно до п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом   міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (у редакції наказу міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 року N 138) якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
              Згідно з пунктом 6.1. Роз`яснення Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" №04-5/601 від 29.05.2002 року, ст. 122 Статуту встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
          У розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями.
          Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених ст. 129 Статуту.
          Пунктом 6.2. Роз`яснення Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" № 04-5/601 від 29.05.2002 року роз`яснено, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.
                    Згідно зі ст. 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
          Порядок участі працівників залізниці при зважуванні вагонів регулюється Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними - послуги (Тарифне керівництво №1) (затв. наказом №317 від 26.03.2009р Міністерства транспорту та зв`язку України та зареєстровано в Мін`юсті 15.04.2009 р за N 340/16356).
          Пунктом 3 Розділу 1 Тарифного керівництва №1 встановлено, що державні регульовані тарифи встановлюються на: роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в розділі III цього Збірника. Так, зокрема до розділу III входить пункт 4 "Збір за зважування вантажів або порожніх вагонів (контейнерів) та за участь працівника залізниці у зважуванні й/або видачі вантажу", де в підпункті 4.2 передбачено, що за участь на вимогу вантажовласника працівника залізниці у зважуванні й/або видачі вантажу нараховується збір у розмірі 66,2 грн. за перші півгодини і 14,7 грн. за кожні наступні півгодини. Неповні півгодини округлюються до повних.
          П. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів встановлено, що усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.
          Таким чином, участь працівника залізниці при зважуванні вагону здійснюється на вимогу вантажовласника, за що сплачується державний регульований тариф, який в свою чергу відображається у накопичувальній картці.
                    Недотримання вимог, визначених    Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена п.п. 118, 122    Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до п.п. 118, 122    Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено. 
          Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 року у справі №914/2339/17.
          Як вбачається з матеріалів справи, останні не містять  письмової вимоги на участь працівника залізниці у зважуванні вагону, не подано доказів сплати державного регульованого  тарифу за участь працівника залізниці при зважуванні вагону. 
          Тобто, у накопичувальній картці відсутні відомості про надання такої послуги, як участь працівника залізниці при зважуванні вагону.   
          З накладної від 07.12.2019 року №33061524, яка є основним перевізним документом вбачається, що відправником вантажу є Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ". Маса вантажу була визначена вантажовідправником без участі представника  залізниці, завантаження проводилося вантажовідправником.
          При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що у вищевказаній накладній  скаржником заповнено графу 24 «Маса вантажу визначена відправником, а не графу 25 «Маса вантажу визначена залізницею».
           Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладних. 
          Тобто, відповідач несе відповідальність за неточності та неправильність заповнення  накладної, у тому числі щодо визначення  графи, ким визначено масу вантажу.
          З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що  він жодним чином не впливав на процес здійснення  станцією Коростень Південно-західної залізниці  зважування зазначеного вантажу на вагах залізниці, а лише зазначив у проїзних документах масу вантажу, що була визначена після зважування вантажу у вагоні на вагонних вагах станції.           
          Колегія суддів перевіривши розрахунок штрафу позивача визнає його вірним  (провізна плата по накладній №33061524 за вагон 61815577 складає 13875,00 грн х 5 = 69375,00 грн). 
          При цьому, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що останній  не отримував копію позовної заяви, а суд першої інстанції не перевірив ймовірно надані позивачем докази про відправку відповідачу матеріалів позовної заяви, а також факт отримання таких матеріалів відповідачем, з огляду на наступне.                              Згідно з  ст. 164 Господарського процесуального кодексу України  до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, в тому числі направлення відповідачу позовної заяви разом з додатками.
          Згідно положень ч. 1  ст. 172 Господарського процесуального кодексу України  позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.
          Опис вкладення повинен відповідати пункту 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених  Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, з урахуванням змін внесених  Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1107, відповідно до якого працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.
          За змістом зазначеного пункту Правил, для здійснення перевірки працівниками поштового відділення відповідності вкладення опису, останній має містити поіменний перелік предметів.
          Належним доказом направлення на адресу відповідача копії позовної заяви  з додатками є опис вкладення з переліком документів, розрахунковий документ встановленої форми (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), реєстр поштових відправлень, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії, або засвідчений належним чином витяг з реєстру поштових відправлень..
          Як вбачається з матеріалів справи, останні  містять належні та допустимі докази направлення позовної заяви разом з додатками, а саме опис вкладення (з переліком документів)  до цінного листа, копію групованих  відправлень та фіскальний чек «Укрпошта» (наявні в матеріалах справи). 
            З огляду на викладене та враховуючи порушенням відповідачем Статуту залізниць України та Правил оформлення перевізних документів у вигляді невірно зазначеної маси вантажу у накладній від 07.12.2019 року № 33061524, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог. 
          Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному  рішенні.  
          Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
          Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). 
          Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.   
          Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
          Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
                                                  
                                                      ПОСТАНОВИВ:
                    
           1. Апеляційну скаргу   Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙДІНГ ЕНД ДЕЛІВЕРІ" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 року у справі 910/7961/20  залишити без задоволення.          
           2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 року у справі №910/7961/20 залишити без змін.          
           3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.
           4.   Матеріали справи №910/7961/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
          
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                О.М. Коротун

Дата складення повного тексту 26.01.2021 року.