Ухвала
    
10 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 295/996/20
провадження № 61-1244cк21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 листопада 2020 року та Блажна постанову Житомирського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» про визнання бездіяльності неправомірною, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» про визнання бездіяльності неправомірною.
 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 12 січня 2021 року, в задоволені позову  ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
22 січня 2021 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 листопада 2020 року та Блажна постанову Житомирського апеляційного суду від 12 січня 2021 року, у якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і закрити провадження у справі.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03 лютого 2020 року справу № 295/996/20 визнано малозначною. 
 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має для нього, як учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, особи з інвалідністю 2 групи та захворюванням пов`язаним з ліквідацією аварії на ЧАЕС, особи з інвалідністю війни 2 групи, виняткове значення, так як суди помилково вважають, що сплата ним судових витрат з пенсії у розмірі 4 300,00 грн не погіршують його майновий стан. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, як і не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення для нього цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для ОСОБА_1 .
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 листопада 2020 року та Блажна постанову Житомирського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» про визнання бездіяльності неправомірною.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                         В. І. Крат
 
                                                                                                                     Н. О. Антоненко 
 
                                                                                                   М. М. Русинчук