ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова 
Іменем України 

03 лютого 2021 року      
м. Харків
Справа № 645/1528/20      
Провадження № 22-ц/818/524/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

Учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2020 року, постановлену суддею Іващенко С.О., - 

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 березня 2020 року відкрито провадження у справі.

28 липня 2020 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони ОСОБА_2 та іншим довіреним особам вчиняти будь-які дії щодо переоформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 , в т.ч. укладати договори щодо її відчуження.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 про забезпечення позову – відмовлено.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , в особі свого представника  ОСОБА_3 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення його заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норма матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що в якості доказу існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, ним було надано копію оголошення в газеті «PREMIER.UA ЭКСПРЕСС» № 173 (7311) від 23 липня 2020 року, з якого вбачається прямий намір продати квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом позову.
Водночас, суд першої інстанції взагалі не надав оцінку вищенаведеному доказу, в результаті чого прийшов до необгрунтованого висновку. Натомість, саме оголошення в газеті виступає основним і єдиним доказом існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, адже продаж квартири може істотно ускладнити виконання рішення або зробити його неможливим.
По-друге, предметом позову є визнання права власності на 1/25 квартири АДРЕСА_1 .
На сьогодні вказана квартира перебуває у власності ОСОБА_2 , яка є відповідачем по справі, відповідно до свідоцтва про право на спадщину.
Зазначає, що між сторонами по справі дійсно виник спір, оскільки він претендує на 1/25 частку спірної квартири, яка повністю належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім того, заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник, не є співмірними із заявленими позовними вимогами, а тому їх вжиття є передчасним та необгрунованим.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову – це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

Відповідно до п. 2 ч.1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто, забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

У заяві про забезпечення позову  ОСОБА_4 в особі свого представника ОСОБА_3 , просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони ОСОБА_2 та іншим довіреним особам вчиняти будь-які дії щодо переоформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 , в т.ч. укладати договори щодо її відчуження.

Факт належності вказаної квартири відповідачу підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 27 липня 2020 року.

Матеріали справи свідчать, що  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності, а саме, просив визнати за ним право власності на 1/25 частини квартири  АДРЕСА_1 .

Отже, між сторонами існує спір з приводу нерухомого майна, а саме 1/25 частини вищевказаної квартири, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З урахуванням встановлених судом обстави колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відчуження спірної частки нерухомого майна утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Разом з тим, оскільки предметом позовних вимог є лише 1/25 частини квартиру АДРЕСА_1 , а не в цілому, заява про забезпечення позову підлягає часткову задоволенню, виходячи зі змісту позовних вимог.

З приводу заявленого представником позивача ОСОБА_3 клопотання про зупинення провадження, у зв`язку із смертю позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Апеляційним судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач по справі ОСОБА_1 – помер.

Частиною 1 ст.55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до положень п.1) ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Між тим, наразі в провадження Харківського апеляційного суду перебуває виділені матеріали справи, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості вирішити дане питання.

Зупинення апеляційного провадження діючим цивільно-процесуальним законодавством України не передбачено.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нової про часткове задоволення заяви  ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_3  про вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони відчуження 1/25 частини квартири  АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 – задовольнити частково.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2020 року – скасувати.

Заяву ОСОБА_1  в особі його представника ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову – задовольнити частково.

Заборонити відчуження 1/25 частини квартири  АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий –                                                        Н.П. Пилипчук

Судді –                                                               С.С. Кругова 

                                                                        О.В. Маміна