УХВАЛА

18 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/13904/19-а
адміністративне провадження № К/9901/32346/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів - Шишова О. О., Яковенка М. М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року, додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 квітня              2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі №200/13904/19-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
у с т а н о в и в :
Головне управління ДПС у Донецькій області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Донецького окружного адміністративного суду від  11 березня 2020 року, додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі №200/13904/19.
Одночасно Головним управління ДПС у Донецькій області було заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке вмотивоване тим, що скаржник вже звертався з касаційною скаргою у справі №200/13904/19-а, утім ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2020 вперше подану касаційну скаргу повернуто з мотивів її невідповідності пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства. Крім того зазначало, що 15 вересня 2020 року контролюючим органом здійснено сплату судового збору. Також, просило врахувати ситуацію, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на всій території України введено карантин, який станом на подання касаційної скарги триває. А відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи може поновити пропущений строк, як до так і після закінчення карантину.
Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, Верховний Суд ухвалою від 10 грудня 2020 року визнав їх неповажними та надав скаржнику час у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали повідомити суд про інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.
На виконання вимог цієї ухвали, від Головного управління ДПС у Донецькій області надійшли клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, які вмотивовані тим, що підставами для поновлення податковому органу строку для касаційного оскарження по справі №200/13904/19-а є саме непереборні, об`єктивні обставини, що не залежали від волі особи, яка повторно подала дану касаційну скаргу та полягали у перенесенні хвороби викликаної коронавірусом COVID-19 посадовою особою Головного управління ДПС у Донецькій області, відповідальної за повторне касаційне оскарження у справі №200/13904/19-а - головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів з окремих категорій справ управління правової роботи ГУ ДПС у Донецькій області ОСОБА_1 , що підтверджується копією результатів лабораторних досліджень від 24 жовтня 2020 року, що додається. 
Також зазначає, що станом на дату подання даної апеляційної/касаційної скарги на всій території України триває карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3 «Перехідних положень» Кодексу адміністративного судочинства України Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених Кодексу адміністративного судочинства України), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами Кодексу адміністративного судочинства України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. 
Крім того наголошує, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення з касаційною скаргою в порядку, встановленому законом.
Отже, фактично, зазначені скаржником підстави для поновлення строку є аналогічними тим, які вже Суд оцінив і визнав неповажними ухвалою про залишення касаційної скарги без руху.
Верховний Суд звертав увагу скаржника на вимоги абзацу другого пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-IX від 18 червня 2020 року, який запровадив механізм поновлення строку виключно за умови, якщо особа, яка оскаржує судове рішення, доведе, що неможливість вчинення процесуальної дії пов`язаної з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Однак, клопотання не містить обґрунтування та доказів, що неможливість подання касаційної скарги у більш короткі строки (без зайвих зволікань) з дня отримання копії ухвали про повернення вперше поданої касаційної скарги (22 вересня 2020 року), зумовлено обмеженнями впровадженими у зв`язку з карантином. Формальне посилання на ріст чисельності випадків захворювання на COVID-19 серед працівників відповідача на підтвердження чого долучені тести на COVID-19 від 24 жовтня                  2020 року працівника ОСОБА_1 , не може бути підставою для визнання причин пропуску строку поважними, оскільки, по-перше, пропуск строку відбувся до дат, зазначених у результатах досліджень, а по-друге, з огляду на виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, окрім ОСОБА_1 мають право представляти інтереси Головного управління ДПС у Донецькій області в судах України (самопредставництво суб`єкта владних повноважень) ще велика кількість осіб, серед яких є ОСОБА_2, яким і було підписано вдруге подану касаційну скаргу.
Більш того, з огляду на постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» наступні постанови, якими до цієї постанови внесені зміни, запроваджені заходи не стосуються діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування.
Колегія суддів вважає, що у скаржника було достатньо часу для приведення своєї касаційної скарги у відповідність із вимогами 333 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки з моменту виготовлення повного тексту судового рішення апеляційної інстанції (23 липня 2020 року) і до моменту подання цієї касаційної скарги (23 листопада 2020 року) минуло чотири місяці, а з моменту отримання копії ухвали про повернення вперше поданої касаційної скарги (22 вересня 2020 року) і до моменту подання цієї касаційної скарги (23 листопада 2020 року) минуло більше двох місяців. І з огляду на вищенаведені обставини, саме скаржником не було дотримано вимог 333 Кодексу адміністративного судочинства України щодо форми і змісту касаційної скарги, що стало підставою для повернення попередньої касаційної скарги у цій справі.
Суд повторно звертає увагу скаржника, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава повинна дотримуватися принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.
Неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних чи фінансових складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до касаційного суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.
Ураховуючи обставини справи, зазначену скаржником причину пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважною, тобто, такою, що не залежала від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Відповідно до приписів статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України  відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, однак має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту, для чого, як особа, зацікавлена в її поданні, повинен вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати всі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
За змістом пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Таким чином, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення такого строку є неповажними.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 329, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
у х в а л и в :
Відмовити в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Донецькій області про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені в ньому причини пропуску строку неповажними. 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року, додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі №200/13904/19-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                              І. В. Дашутін
Судді                                                                                                                   О. О. Шишов
                                                                                                                            М. М. Яковенко