Справа № 428/4474/20 
Провадження № 22-ц/810/80/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кострицького В.В.,
суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.
учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
представник позивача – ОСОБА_2 
відповідач – Акціонерне товаривство Комерційний банк «Приватбанк»,
представник відповідача – Крилова Олена Леонідівна
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справуза апеляційною скаргою Акціонерного товариства Акціонерний банк «Приватбанк», в інтересах якого діє Крилова Олена Леонідівна, на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 жовтня 2020 року за позовною заявою адвоката Суткової Рени Агабєковни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до акціонерного товариства Акціонерний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно набутого майна,
                                               
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2020 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно набутого майна. 
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що постановою заступника начальника відділу Сєвєродонецького міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області Гречишкіної О.В. від 29.05.2017 року відкрито виконавче провадження № 54030000 з примусового виконання виконавчого напису № 3718 від 07.11.2016, виданого приватним нотаріусом Швець Р.О., про стягнення з ОСОБА_1  на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі - Відповідач) боргу у розмірі 50 446, 84 грн. Постановою заступника начальника відділу Сєвєродонецького міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області Гречишкіної О.В. від 05.11.2018 у виконавчому провадженні № 54030000 звернуто стягнення на доходи позивача в УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області у вигляді пенсії в розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу у розмірі 55 616,15 грн. (з урахуванням виконавчого збору у розмірі 5 044,68 грн., та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 124,63 грн.). Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.11.2019 року у справі № 428/3689/19, що набрало законної сили 13 грудня 2019 року, задоволено позов  ОСОБА_1  та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 3718 від 07.11.2016 року про стягнення з  ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.11.2007 року за період з 10.11.2007 року по 30.06.2016 року в сумі 49 096,84 грн. та витрат за вчинення нотаріальних дій в сумі 1 350 грн. Постановою головного державного виконавця Сєвєродонецького міського ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Якущенко Ю.О. від 27.01.2020 року виконавче провадження № 54030000 закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з надходженням рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 428/3689/19 від 12.11.2019 про скасування виконавчого документу (виконавчого напису № 3718 від 07.11.2016). За весь період стягнення з позивача грошових коштів, з її пенсії було стягнуто на користь відповідача АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти на загальну суму 4 877, 39 грн. 23.01.2020 року. Позивач звернулась до Відповідача із заявою про повернення грошових коштів за скасованим виконавчим написом нотаріуса у розмірі 4 877,39 грн., які було утримано з її пенсії за період з грудня 2018 року по січень 2020 року включно, та відшкодування судового збору у розмірі 768,40 грн. відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.11.2019 року. Листом від 27.01.2020 року № 20.1.0.0.0/7-200123/1891 Відповідач повідомив про те, що виконання судового рішення має здійснюватись в порядку передбаченому чинним законодавством України. З приводу повернення грошових коштів в розмірі 4 877, 39 грн. за скасованим виконавчим документом інформація в листі відсутня.
Таким чином, станом на поточну дату, за скасованим виконавчим документом на користь Відповідача було перераховано грошові кошті в сумі 4 877, 39 грн. шляхом відрахувань з пенсії Позивача за період з грудня 2018 року по січень 2020 року. Представник позивача просив суд стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4 877, 39 грн. та судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 до акціонерного товариства Акціонерний банк «Приватбанк», про стягнення безпідставно набутого майназадоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, спір між сторонами виник з приводу стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутого майна і регулюється ст.1212 ЦК України. Рішенням суду виконавчий напис, на підставі якого з  ОСОБА_1 стягнуто 4 877, 39 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи те, що кошти набуті банком за виконавчим написом нотаріуса, який рішенням суду визнано недійсним, набуті без достатньої правової підстави, і чинним законодавством не передбачено іншого способу повернення цих коштів, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог адвоката Суткової Рени Агабєковни в інтересах ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача утриманих з її пенсії коштів у сумі 4 877, 39 грн..
Доводи апеляційної скарги
Не погоджуючись з таким рішення суду акціонерне товаривство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду скасувати та постановити рішення яким відмовити позивачу в повному обсязі .
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення, яке винесено з порушенням норм матеріального права. Апелянт вважає судом першої інстанції зроблено висновки, які не відповідають вимогам закону та не взято до уваги, що виконавчий напис нотаріуса є способом позасудового захисту цивільних прав нотаріусом, а не підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. На думку апелянта підставою ж виникнення прав та обов`язків сторін, а також підставою набуття АТ КБ «Приватбанком» коштів від ОСОБА_1 у даному випадку є укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанком» кредитного договору від 10.11.2007 №б/н, який встановлює заборгованість (чи її відсутність) та на якому був вчинений виконавчий напис нотаріуса, визнаний в подальшому в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню. В матеріалах справи відсутні докази того, що такий договір був розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку. Апелянт вважає, що між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути, набуті відповідачем як заборгованість за кредитним договором, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст.1212 ЦК України, як безпідставне збагачення, так як договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч.1 ст.1212 ЦК України. Положення п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України та глави 83 цього Кодексу , на думку апелянта, застосовуються до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, а необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави, чого в цьому спорі не відбулося.

Доводи інших учасників справи
03 лютого 2021 року до Луганського апеляційного суду надійшов відзив від представника позивача по справі – ОСОБА_2 .
В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що виходячи з аналізу ст.1212 ЦК України є підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: - набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; - відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи – набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї- якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі –потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Також позивач зазначає, що правові підстави набуття відповідачем спірних грошових коштів в сумі 4877 грн 39 коп. на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим, як правильно дійшов висновку суд першої інстанції, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України та що доводи скаржника про існування між сторонами договірних відносин, що виникли з договору кредиту, зазначеного не спростовує. Питання наявності та /або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. З урахуванням того, що зазначений виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава на якій відповідач стягнув з позивача 4788,39 грн відсутня, вимоги позивача про повернення зазначених коштів на підставі ст.1212 ЦК України є обґрунтованими та правильно задоволені судом першої інстанції.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ст.ст. 127, 354 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження представництво АТ АБ «Приватбанк» зазначило, що копію судового рішення відповідачем по справі отримано поштовим відправленням 11.12.2020 року, про що свідчить штемпель вхідної кореспонденції Банку на першій сторінці рішення (а.с.41). Зважаючи на ті обставини, що апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення в межах встановлених ст. 354 ЦПК України, та враховуючи право кожного на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, апеляційний суд вирішив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст.263 ЦПК України  судове рішення  повинно ґрунтуватися на засадах  верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з постановою заступника начальника відділу Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Гречишкіної О.В. від 29.05.2017 року відкрито виконавче провадження № 54030000 з примусового виконання виконавчого напису № 3718 від 07.11.2016, виданого приватним нотаріусом Швець Р.О., про стягнення з ОСОБА_1 (надалі - Позивач) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі - Відповідач) боргу у розмірі 50446,84 грн.
Постановою заступника начальника відділу Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Гречишкіної О.В. від 05.11.2018 у виконавчому провадженні № 54030000 звернуто стягнення на доходи боржника в УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області у вигляді пенсії в розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу у розмірі 55 616,15 грн. (з урахуванням виконавчого збору у розмірі 5 044,68 грн., та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 124,63 грн.), а саме 15% на р/р № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570, згідно з виконавчим написом № 3718 від 07.11.2016 у сумі 50 446, 84 грн.; 5 % на погашення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження на р/р 37312360011263, МФО 820172, код 34988646, отримувач Сєвєродонецький MB ДВС, банк стягувача Державна казначейська служба України, м. Київ, призначення платежу: сплата виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у сумі 5 169,31 грн.
Згідно з копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.11.2019 у справі № 428/3689/19, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено - визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 3718 від 07.11.2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.11.2007 року за період з 10.11.2007 року по 30.06.2016 року в сумі 49096,84 грн. та витрат за вчинення нотаріальних дій в сумі 1350 грн. 
Згідно з копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.01.2020, головним державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Якущенко Ю.О. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 3718, виданого 07.11.2016 приватним нотаріусом Швець Р.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості у розмірі 50 446, 84 грн., закінчено.
Згідно з копією роздруківки № 162/02-22 від 09.01.2020, наданої УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, на виконання постанови державного виконавця з пенсії ОСОБА_1 загальна сума відрахованих коштів склала 4 877,39 грн., що утримана з пенсії за наступні періоди: 12.2018 - 311,25 грн., 01.2019 - 311,25 грн., 02.2019 - 311,25 грн., 03.2019 - 356,15 грн., 04.2019 - 362,71 грн., 05.2019 - 356,15 грн., 06.2019 - 356,15 грн., 07.2019 - 358,26 грн., 08.2019 - 358,26 грн., 09.2019 - 358,26 грн., 10.2019 - 358,26 грн., 11.2019 - 358.26 грн., 12.2019 - 360,59 грн., 01.2020 - 360,59 грн.
Предметом даного позову є вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутого майна. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. 
Таким чином, позивач вважає, що зазначена сума коштів, отримана Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» безпідставно, а тому повинна бути повернута відповідно до вимог статті 1212 ЦК України.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Аналіз положень статті 1212 ЦК України дає підстави дійти висновку, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права тобто не є унормованими.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Отже, норми статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.
Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.
Аналогічний правовий висновок стосовно застосування ст. 1212 ЦК України міститься у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року в справі № 472/786/18.
Як зазначалося вище між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 виникли договірні правовідносини на підставі кредитного договору №б/н від 10 листопада 2007 року, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 50 466,84 грн.
Державним виконавцем, під час виконання виконавчого напису вчиненого 07 листопада 2016 року приватним нотаріусом, з ОСОБА_1 були стягнуті кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 10 листопада 2007 року.
 Зазначені обставини виключають застосування правового механізму до стягнення коштів у розмірі 4877,39 грн на підставі ст.1212 ЦК України.
Отже наявність між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та   ОСОБА_1 зобов`язальних правовідносин, для яких характерним є спосіб повернення майна, переданого за кредитним договором, виключає можливість пред`явлення позову в порядку ст.1212 ЦК України. В такому випадку права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права.
Проте суд першої інстанції не врахував, що між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та   ОСОБА_1 виникли договірні правовідносини, на які положення ст. 1212 ЦК України не розповсюджуються.
 З урахуванням викладених обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду в частині стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь позивача безпідставно набуті кошти у розмірі 4877,39 грн, ухвалено внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування.
Позовні вимоги про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» безпідставно набутих коштів у розмірі 4877, 39 грн. є похідними вимогами від вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів, а тому задоволенню не підлягають, однак позивач не позбавлена права на звернення до суду з відповідним позовом.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374,  ст. 376, 384 ЦПК України,  Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 жовтня 2020 року в оскаржуваній частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовити.
Стягнути з   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 1261,20 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 25 лютого 2021 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко