22.01.21
22-ц/812/139/21

Провадження № 22-ц/812/139/21

П О С Т А Н О В А
іменем України

19 січня 2021 року м. Миколаїв
справа № 486/907/19
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Лівінського І.В.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Тищук Н.О.,
із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,
за участі: представника відповідача - Герус Р.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження 
апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, ухваленого 05 листопада 2020 року під головуванням судді Савіна О.І., в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складене 13 листопада 2020 року, у цивільній справі 
за позовом 
ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк», Банк) про захист прав споживача фінансових послуг.
Позивач зазначав, що ним відкриті рахунки у відділенні № НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк» в м. Южноукраїнську Миколаївської області та отримано розрахункову (зарплатну) картку № НОМЕР_2 (строк дії до 05/20) та кредитну карту № НОМЕР_3 (строк дії до 05/23).
8 грудня 2018 року йому стало відомо, що з його кредитної картки зникли кошти у розмірі 39600 грн та з зарплатної картки - 21880 грн.
Однак вказані кошти він не знімав і не переказував, не давав жодних доручень на зняття чи переказ цих коштів третім особам, зникнення коштів з його рахунків відбулося внаслідок втручання невідомих йому третіх осіб.
Інформацію про зникнення коштів з рахунків він отримав 8 грудня 2018 року від співробітниці гарячої лінії АТ «Ощадбанк», на яку зателефонував зі свого мобільного телефону після того, як побачив, що з зарплатної карти зникли кошти. Остання повідомила йому про те, що кошти з його зарплатної і кредитної карток були переказані на картку іншого банку днем раніше, тобто 07 грудня 2018 року та порадила негайно звернутися до поліції, що він й зробив того ж дня. Южноукраїнським ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області було відкрито кримінальне провадження № 12018150120001062 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Вважає свої вимоги законними, обґрунтованими та такими, що узгоджуються з п. 8, 9 Розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, згідно з якими банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 
Крім того, внаслідок зникненням грошових коштів з його банківських карток, наявних вимог банку щодо погашення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитною карткою, йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у нервовому напруженні і хвилюванні, пережитому після зникнення грошових коштів, у суттєвому погіршенні майнового стану, оскільки грошові кошти необхідні йому для забезпечення сім`ї, сплати комунальних послуг, придбання продуктів та одягу тощо. В даній ситуації він відчув себе абсолютно незахищеним та вразливим, оскільки навіть така серйозна структура як банк із багаторічним досвідом не має системи безпеки на такому рівні, що унеможливив би несанкціоноване зняття грошових коштів з рахунку. Дуже часто він перебуває у стані сильної збудливості нервової системи, що приводить до різких і гострих реакцій на незначні подразники. Найчастіше даний стан протікає разом з дратівливістю, тривогою, занепокоєнням. Нервозність проявляється в різних симптомах: головний біль, безсоння, схильність до депресивних станів, підвищена недовірливість. На його думку, розумним і справедливим буде визначити розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди у сумі 10 000 гривень. 
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив суд визнати нечинними операції від 07 грудня 2018 року по зняттю коштів (трансакції) в розмірі 39 600 грн. з кредитної картки № НОМЕР_3 (строк дії до 05/23), випущеної ПАТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 ; визнати нечинними операції від 07 грудня 2018 року по зняттю коштів (трансакції) 21 880 грн. з заробітної картки № НОМЕР_2 (строк дії до 05/20), випущеної ПАТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 ; скасувати всі проценти, пеню та штрафні санкції за опротестованими операціями, які нараховані по кредитній картці № НОМЕР_3 (строк дії до 05/23), випущеної ПАТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 ; стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь інфляційні витрати за період з 07 грудня 2018 року по 27 травня 2019 року в сумі 820,50 грн., пеню за період з 07 грудня 2018 року по 27 травня 2019 року в загальній сумі - 10,31 грн., 3 % річних за період з 07 грудня 2018 року по 27 травня 2019 року в загальній сумі - 309,32 грн.; стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.; стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 6050 грн.
Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведені та необґрунтовані його позовні вимоги, не надано будь-яких доказів, які б спростовували твердження відповідача, що ним не порушено умов договорів, зобов`язань чи вимог чинного законодавства України під час проведення спірних операцій, відповідач виконав вимоги вищевказаних нормативних актів щодо нерозголошення конфіденційності інформації, виконання належного переказу та в подальшому блокування картки клієнта після повідомлення ОСОБА_1 про таку необхідність Контакт-центру. Cписання коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 відбулось з електронною ідентифікацією його електронного платіжного засобу та ідентифікацією його як користувача у Інтернет ресурсі WЕВ Моbіlе Ваnкіng «Ощад24/7». 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість вказаного судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на особистих припущеннях суду, а не на засадах верховенства права, а висновки, викладені у рішенні не відповідають дійсним обставинам справи. Позивач не передавав Пін-код, логін, пароль, Пін-код до системи Mobile-банкінг «Ощад 24/7», реквізити картки та саму картку в користування третім особам, оскільки взагалі не був користувачем системи WEB-банкінг «Ощад 24/7» та Пін-коду до системи Mobile-банкінг «Ощад 24/7» відповідно не мав. Цей факт не взято судом до уваги при ухваленні рішенні. Крім того, в порушення вимог пункту 3.1, 3.2 Договору № 288283 від 23 травня 2013 року, відповідачем не здійснювалась перевірка наявності технічної можливості для встановлення та користування WEB-банкінгом у позивача. Відповідно Банк не здійснив перевірку, чи відповідає пристрій клієнта технічним вимогам, вказаним в Інструкції користувача системи WEB-банкінг та чи має він доступ в мережу Інтернет. Крім того, судом першої інстанції також не взято до уваги, що за заявою апелянта відкрито кримінальне провадження, в якому його визнано потерпілим. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню Пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підстави для притягнення до цивільно-правової відповідальності.
На вказану апеляційну скаргу від АТ «Ощадбанк» надійшов відзив, в якому банк заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, постановлене з додержанням матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою. Під час розгляду справи банк обґрунтовано довів відсутність своєї вини у спірних правовідносинах. Адже банк виконав усі грошові операції за волею держателя банківських платіжних карток, саме за наслідками їх електронної ідентифікації та її держателя засобами, які передбачені чинним законодавством, надсилання смс-повідомлень на фінансовий номер мобільного телефону щодо руху коштів на рахунку тощо. Усі спірні трансакції були проведені коректно із належною електронною ідентифікацією платіжних карток позивача у визначеному законом (договором) порядку. Банк виконав волю дієздатного клієнта, яка була направлена на реальний переказ коштів з його рахунків, що не суперечить ЦК України, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам у момент вчинення спірних переказів. В діях Банку не вбачається будь-яке порушення з приводу безпідставності проведення спірних фінансових операцій. 
Також представник відповідача зазначав, що Банк не може відповідати за дії чи бездіяльність мобільного оператора «Водафон», з вини якого існує можливість дистанційно використовувати номери інших користувачів цієї компанії для скоєння злочинів, тому дана обставина також виключає майнову відповідальність АТ «Ощадбанк». 
Крім того, представник відповідача у своєму відзиві звертає увагу на те, що в обґрунтування апеляційної скарги покладено порушення Банком положень такого нормативного документу як «умови та Правила надання банківських послуг», але не наводить необхідних реквізитів цього документу або видавника, або сферу їх застосування. АТ «Ощадбанк» у своїй подібній діяльності керується «Правилами здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам в АТ «Ощадбанк»», затверджених постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05 серпня 2015 року № 694. Тому, так звані апелянтом «Умови та Правила» не можуть бути прийняті судом до уваги, як нормативне обґрунтування апеляційної скарги. 
В судове засідання апеляційного суду позивач не з`явився. Як видно з довідки про причини повернення конверта з судовою повісткою (а.с. 230), який було надіслано судом на адресу позивача, зазначену ним в заявах по суті справи, конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до положень частини 8 статті 128 ЦПК України є належним повідомленням про дату, час і місце судового засідання, а тому його неявка не перешкоджає розгляду справи. До того ж, ОСОБА_1 отримав направлену апеляційним судом телефонограму про дату, час і місце судового засідання (а.с. 234-236).
Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, з таких підстав.
Так, судом встановлено, що 23 травня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений Договір № 288283 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. 
За умовами вказаного договору позивачу було відкрито поточний рахунок за № НОМЕР_4 на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та надано платіжну картку № НОМЕР_2 типу МаstегСагd Standart та ПІН - конверт до неї (п.п. 1.1.1 п. 1.1 Договору № 288283 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки).
В подальшому вказаний номер рахунку був змінений відповідно до нового Плану рахунків, затвердженого Постановою НБУ № 89 від 11 вересня 2017 року, та станом на дату спірних транзакцій відповідав № НОМЕР_5 .
Крім цього, відповідно до заяви про приєднання № 482569515 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (ДКБО) та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 16 липня 2018 року ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк» було відкрито рахунок №  НОМЕР_6 з встановленням відновлювальної кредитної лінії (кредитом) у розмірі 40000 грн., для користування яким клієнтом одержано платіжну картку № НОМЕР_3 .
Позивач зазначає, що 07 грудня 2018 року близько 16.00 години він отримав дзвінок від чоловіка, який назвався представником компанії «Водафон» та повідомив, що «Водафон» бажає нарахувати йому як постійному клієнту бонуси у вигляді додаткових гігабайтів Інтернету та грошових коштів на телефонний рахунок. Після відмови від запропонованого та припинення розмови з боку ОСОБА_1 , дзвінок одразу повторився і чоловік повідомив, що згадані бонуси все одно нарахують. Позивач стверджує, що жодної інформації під час вказаних телефонних розмов з представником «Водафон» та іншим особам за будь-яких інших обставин стосовно реквізитів власних банківських карток та доступу до них не повідомляв. 
Наступного дня, 08 грудня 2019 року ОСОБА_1 зрозумів, що не може здійснювати дзвінки зі свого телефону. У сервісному центрі «Водафон» в м. Южноукраїнськ йому повідомили, що сім-карта не працює. Позивачем було придбано нову сім-карту та відновлено на ній попередній номер телефону - НОМЕР_7 . Після відновлення номеру, ОСОБА_1 стали надходити смс-повідомлення, зокрема від мобільного оператора «Водафон» про те, що отримувався пароль для входу в мобільний додаток «Мій Водафон». При цьому, як стверджує позивач, даний мобільний додаток ним ніколи не використовувався.
08 грудня 2019 року з 09.00 год. до 10.00 год. ОСОБА_1 не зміг перевірити баланс своїх рахунків в банкоматах АТ «Ощадбанк» з технічних причин. Того ж дня, близько 17.00 год. позивачу вдалось через банкомат перевірити баланс рахунків та виявилась нестача коштів: 39600 грн з кредитної картки та 21880 грн з зарплатної картки. Він одразу звернувся на гарячу лінію АТ «Ощадбанк», оператор повідомила йому, що 07 грудня 2019 року усі кошти з зарплатної та кредитної карток були переказані на картки іншого банку.
Після блокування карток, за порадою оператора, ОСОБА_1 звернувся до поліції з відповідною заявою. 
Відповідно до листа слідчого СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області за № 3682/71-2020 від 08 квітня 2020 року в провадженні СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 12018150120001062 від 08 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_1 про те, що 07 грудня 2018 року невідома особа без його відома перевела кошти з його заробітної та кредитної банківських карток АТ «Ощадбанк» на карту іншого банку в загальній сумі 61700 грн, наразі триває досудове розслідування.
Заперечуючи проти позову, представник відповідача АТ «Ощадбанк» зазначав, що за фактами, викладеними у зверненнях позивача, банком була проведена їх ретельна перевірка. За результатами перевірки встановлено, що 07 грудня 2018 року о 16.28 год. на фінансовий номер телефону позивача - НОМЕР_7 у відповідь на запит було надіслано смс з ПІН-кодом для реєстрації в Інтернет ресурсі «Ощад 24/7» із застереженням «УВАГА нікому не повідомляйте код». 
Надалі, о 16.35 год. на номер ОСОБА_1 було надіслано смс з ПІН-кодом для перереєстрації у «Ощад 24/7» та повідомленням про успішний вхід до WЕВ Моbіlе Ваnкіng;
о 16.36 год. на зазначений номер позивача було направлено смс з ПІН-кодом для зміни ліміту коштів; о 16.37 год. - смс з ПІН-кодом для підтвердження оплати мобільного зв`язку; 
о 16.58 год. - смс з повідомленням, що для оплати мобільного зв`язку по картці НОМЕР_3 перевищено добовий ліміт коштів; о 17.07 год. - смс з ПІН-кодом до WЕВ Моbіlе Ваnкіng;
о 17.12 год. - смс з ПІН-кодом для підтвердження оплати мобільного зв`язку з картки № НОМЕР_8 на суму 102 грн;
о 17.13 год. - смс з ПІН-кодом для підтвердження переказу 1000 грн. з картки НОМЕР_3 на картку іншого банку;
о 17.15 - смс з ПІН-кодом для підтвердження переказу 8000 грн. з картки № НОМЕР_8 на картку іншого банку;
о 17.16 - смс з ПІН-кодом для підтвердження переказу 15000 грн з картки № НОМЕР_8 на картку іншого банку;
о 17.17 год. - смс з ПІН-кодом для підтвердження переказу 15000 грн з картки № НОМЕР_8 на картку іншого банку;
о 17.22 год. - смс з ПІН-кодом для підтвердження переказу 500 грн з картки № НОМЕР_8 на картку іншого банку. 
У кожному смс-повідомленні містилось застереження - «УВАГА нікому не повідомляйте ПІН-код». Таким чином, з БПК № НОМЕР_3 (рахунок №  НОМЕР_6 ) було здійснено шість переказів коштів на загальну суму 39602 грн., та які були підтвердженні  клієнтом ПІН- кодами у системі WЕВ Моbіlе Ваnкіng «Ощад24/7» надісланими на фінансовий мобільний номер позивача (витяг з програмного забезпечення DАТА ВАSЕ МАNАGЕR). Усі вищенаведені трансакції підтверджуються також Випискою по картковому рахунку № НОМЕР_6 (БПК НОМЕР_3) за 07 грудня 2019. У свою чергу, на згаданий фінансовий номер телефону позивача 07 грудня 2018 року також були надіслані смс-повідомлення з ПІН-кодами для підтвердження трансакцій по другому картковому рахунку («Зарплатний») позивача за № НОМЕР_5 (картка № НОМЕР_9 ). Підтвердженням чого є витяги з програмного забезпечення DАТА ВАSЕ МАNАGЕR з історією авторизацій запитаних позивачем сум для переказу з рахунку та отримання смс з ПІН-кодами на телефон клієнта. А саме, 07 грудня 2018 року на зазначений номер телефону позивача - НОМЕР_7 було адресовано три смс з ПІН-кодами для проведення операцій по рахунку №  НОМЕР_5 : о 17.20 год. на суму 10000 грн; о 17.21 год. на суму 11700 грн; о 17.22 год. на суму 180 грн. 
Таким чином, клієнтом через Інтернет ресурс WЕВ Моbіlе Ваnкіng спірні трансакції було проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки Банку з правильним введенням паролів (ПІН-кодів для одноразової операції в мережі Інтернет), які відомі лише клієнту та були направлені на його номер мобільного телефону і ним підтверджені. Проведення операцій за картрахунком його власником можливе у разі коректного отримання доступу до рахунків та вірного введення ПІН-кодів, надісланих клієнту у смс-повідомленнях, для підтвердження спірних трансакцій та/або у разі, коли реквізити платіжних карток, СVС2 паролі та паролі (ПІН-код для одноразової операції в мережі Інтернет) стали відомі третій особі, із порушенням клієнтом обов`язку щодо зберігання у таємниці інформації - логіну, паролю, карткового паролю, а також ПІН, СVС2, строку дії, номеру картки, яка дає змогу дистанційно з використанням мережі Інтернет ініціювати операції з коштами на його рахунках. Операції в мережі Інтернет із застосуванням ПІН-кодів для одноразової операції, які відомі лише клієнту та направляються на його особистий фінансовий номер мобільного телефону, відбуваються миттєво, одразу після введення такого (одноразового) ПІН-коду, тому поверненню або блокуванню не підлягають. 
Отже, списання коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 відбулось з електронною ідентифікацією його електронного платіжного засобу та ідентифікацією його як користувача у Інтернет ресурсі WЕВ Моbіlе Ваnкіng «Ощад24/7». 
Предметом спору в цій справі є зняття з належних позивачу рахунків грошових коштів. 
Відповідно до частини 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно з частиною 1 статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.
Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі - Закон) визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.
Згідно з пунктом 14.12 статті 14 Закону користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.
Відповідно до частини 14.16 статті 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.
За правилами пунктів 5-9 розділу VI «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», яке затверджене постановою правління Національного банку України 5 листопада 2014 року № 705 "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів", користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем (п. 5).
Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (п. 6).
Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.
Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу (п. 7).
Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок (п. 8).
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п.9).
Аналогічні вимоги містяться в пунктах 6.3-6.8 Розділу 6 «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, яке діяло на час укладення договору сторін (23 травня 2013 року), та втратило чинність 12 листопада 2014 року.
Відповідно до пункту 1.5 договору № 288283 від 23 травня 2013 року банк не несе відповідальності за збитки, завдані клієнту у разі розголошення (розкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, Пін-кодів, CVV-кодів, а також у разі розголошення клієнтом логіну та паролю до системи WЕВ-банкінг та отримання щомісячних виписок на адресу електронної пошти.
Враховуючи, що блокування абонентського номеру ( НОМЕР_7 ), яким користується ОСОБА_1 було здійснено після телефонної розмови позивача з невідомою особою близько 16 години 7 грудня 2018 року, а переказ грошових коштів з карткового рахунку позивача було здійснено цього ж дня після 17-ї години з підтвердженням транзакції через програму «Ощад 24/7», яке надсилалося на фінансовий телефон ОСОБА_1 ; що необхідну для здійснення блокування абонентського номеру НОМЕР_7 інформацію, як і інформацію необхідну для здійснення грошового переказу коштів (номер картки, термін її дії та CVV2), міг знати лише ОСОБА_1 за його обачної та свідомої поведінки; ОСОБА_1 , після заблокування його сім-картки не відразу повідомив про це банк, а зробив це лише наступного дня, близько 17-ї години, тобто через добу після зняття коштів з його рахунку, колегія суддів вважає, що позивач несвоєчасно повідомив банк про втрату електронного платіжного засобу, яким є, в тому числі, неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, своїми діями сприяв втраті чи незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, переказ коштів відбувся внаслідок його необачної поведінки, обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, а саме зняття коштів з належних йому рахунків внаслідок здійснення банком помилкового або неналежного переказу та заподіяння йому моральної шкоди, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, відтак відсутні підстави для покладення на банк ризику збитків від здійснення таких операцій.
Вказані висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в постановах від 3 грудня 2020 року у справі № 565/624/17, від 01 липня 2020 року у справі № 712/9107/18, від 07 грудня 2020 року у справі № 182/5175/16-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 712/4463/16-ц, від 10 липня 2019 року у справі № 522/22780/15-ц, від 17 червня 2020 року у справі № 201/15185/16-ц.
       Також зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 06 березня 2019 року у справі № 628/3322/16-ц, на яку посилається і ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що до моменту повідомлення користувачем банку факту втрати електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
За такого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги про не урахування судом першої інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, та Верховного Суду, викладених у постановах від 17 лютого 2016 року у справі № 6-30179ск15, від 17 липня 2019 року у справі № 571/841/16-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 597/1104/16-ц, від 26 серпня 2020 року у справі № 766/19614/18, від 07 жовтня 2020 року № 751/904/18 є необґрунтованими, оскільки зазначені постанови ухвалені за наявності інших фактичних обставин справи.
Твердження апелянта про те, що реєстрація в Інтернет ресурсі «Ощад24/7» проводилась співробітниками банку з власної ініціативи суперечать доказам по справі, з яких вбачається, що 7 грудня 2018 року о 16.28 год. на фінансовий номер телефону позивача - НОМЕР_7 у відповідь на запит було надіслано смс з ПІН-кодом для реєстрації в Інтернет ресурсі «Ощад 24/7» (а.с. 71).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 листопада 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	І.В. Лівінський  	
Судді	Т.Б. Кушнірова   Н.О. Тищук	

Повне судове рішення складене 22 січня 2021 року.