Ухвала
12 березня 2021 року
м. Київ
справа №554/1574/20
провадження № 51-1222ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року, 
встановив:
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
У поданій скарзі не наведено в аспекті приписів статей  412, 413, 414 КПК                                                                        у їх взаємозв`язку допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судових рішень із закриттям кримінального провадження на підставах, передбачених  ч. 1 ст. 438  КПК.
Крім того, засуджений не вказує й на конкретні порушення вимог норм матеріального та процесуального права, які, на  його думку, були допущені апеляційним судом при перевірці вироку, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, та не конкретизує на які саме доводи його апеляційної скарги не було надано відповіді судом апеляційної інстанції, а відтак, й немає обґрунтування незаконності судового рішення.
Поміж тим, у  касаційній скарзі  ОСОБА_4 наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Суд також роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений має право звернутися через адміністрацію виконавчої установи до відповідного Центру з надання безоплатної правової допомоги для отримання кваліфікованої правової допомоги адвоката при виготовленні тексту касаційної скарги.  
Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, ст. 441 КПК, Верховний Суд 
постановив: 
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року залишити без руху й надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скаргу буде йому повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                             ОСОБА_3