ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року	Львів	Справа № 380/5164/20 пров. № А/857/2962/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                       Хобор Р.Б.,
суддів                                                                            Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.
з участю секретаря судового засідання                           Максим Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової служби України на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року, ухвалене суддею Кедик М.В. у м. Львові у справі № 380/5164/20 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Армет ЛТД» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення

                                                           В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 23.06.2020 року № 1663158/42404895 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість.
Позовні вимоги мотивовано тим, що вказаним вище рішенням від 23.06.2020 року № 1663158/42404895 відповідач не врахував подану позивачем таблицю даних платника податку на додану вартість з тих причин, що у податкового органу є інформацію, що свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій. 
Позивач вважає це рішення протиправним з огляду на те, що відповідач не навів, якою інформацією володіє відповідач, що свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій. 
Крім цього, позивач зазначив, що у пункті 19 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 наведена лише одна підстава для відмови у врахуванні таблиці даних платника податку на додану вартість, а саме наявність у контролюючого органу інформації, що свідчить про надання платником податку недостовірної інформації.  
Тобто, позивач вважає, що лише інформація, яка свідчить про надання платником податку недостовірної інформації є підставою для відмови у врахуванні таблиці даних платника податку на додану вартість, а не інформація, яка свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій.
На думку позивача, відповідач протиправно не врахував таблицю даних платника податку на додану вартість, а тому рішення відповідача з цього приводу необхідно скасувати.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 23.06.2020 року № 1663158/42404895 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Армет ЛТД» судовий збір в сумі 2102 грн.
Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Армет ЛТД» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.
Не погодившись із додатковим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Державна податкова служба України, подавши апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними із складністю справи, адвокатом не відображено дохід від надання цієї послуги, відсутній попередній розрахунок суми судових витрат, в акті прийому-передачі наданих послуг не відображено кількість витраченого на надання послуг часу. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, 26.10.2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Армет ЛТД» подало до суду першої інстанції клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу. 
На підтвердження судових витрат, які поніс позивач за надання правничої допомоги адвокатом, позивач надав: 
- договір про надання правової допомоги від 01.07.2020 року;
- додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.07.2020 року, відповідно до якого вартість однієї години участі в судовому засіданні становить 1000 грн.; вартість послуг з надання інших видів правової допомоги становить 1500 грн. за одну годину;
- детальний опис робіт;
- акт виконаних робіт від 12.10.2020 року;
- платіжне доручення № 590 від 13.10.2020 року.
Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що витрати позивача за надання адвокатом правничих послуг у цій справі є співмірними із складністю справи та часом витраченим адвокатом на надання цих послуг, внаслідок чого задовольнив клопотання позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. 
Апеляційний суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з частиною 3 та 4 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 7 статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Правовими нормами частини 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.
Апеляційний суд додатково зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Апеляційний суд встановив, що у детальному описі робіт та акті виконаних робіт зазначено, що адвокат надав позивачу наступні послуги (виконав роботи):
- підготовка та направлення адвокатського запиту – 750 грн. (0,5 год);
- підготовка та подання позовної заяви – 3000 грн. (2 год)
- підготовка та подання відповіді на відзив – 2250 грн. (1,5 год);
- участь адвоката у судовому засіданні 07.09.2020 року та 14.09.2020 року – 2000 грн (2 год).
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на правничу професійну допомогу, апеляційний суд вважає, що витрати позивача за надані адвокатом правничі послуги є співмірними із складністю справи та часом затраченим адвокатом на надання цих послуг.
Доводи відповідача про те, що адвокатом не відображено дохід від надання правничих послуг не має значення для цієї справи і не складає предмет доказування співмірності судових витрат із складність справи.
Відсутність попереднього розрахунку суми судових витрат не є суттєвим доводом для зменшення розміру судових витрат, які поніс позивач за надання правничої допомоги, оскільки позивач надав інші докази, які свідчать про фактичне надання адвокатом відповідних правничих послуг.
Затрачений позивачем час на надання правничих послуг у цій справі відображений у детальному описі виконаних робіт (послуг). 
Отже, відповідач не навів суттєвих доводів, які б дали апеляційному суду можливість зробити висновок про те, що судові витрати понесені відповідачем за наданням адвокатом правничих послуг є неспівмірними зі складністю справи та часом витраченим адвокатом на надання цих послуг. 
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 380/5164/20 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повний текст постанови складений 04.03.2021 року