Номер провадження: 22-ц/813/2680/21 
Номер справи місцевого суду: 522/14917/19
Головуючий у першій інстанції Донцова Д.Ю.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,
за участю секретаря – Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мишко Костянтина Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2020 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Карпухіної Лілії Володимирівни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_4 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва,-

ОПИСОВА ЧАСТИНА

До Приморського районного суду м. Одеси 02.09.2019 року надійшла позовна заява Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_4 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора та знесення самочинного будівництва.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
09.10.2020 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просив накласти арешт на об`єкт нерухомого майна – квартиру, загальною площею 129,7 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 622164051101).
В обґрунтування заяви зазначено, що предметом позову є звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, за адресою:  АДРЕСА_2 , яка належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва. На момент звернення Одеської міської ради із позовом по даній справі арешт на вищезазначену спірну квартиру діяв в рамках справи № 522/2987/19 за позовною заявою ОСОБА_4  до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 , провадження по якій зупинено ухвалою суду від 30.09.2020 року, таким чином у застосуванні заходів по забезпеченню позову Одеської міської ради в рамках справи №522/14917/19 не було необхідності. За заявою представника відповідачів, ухвалою суду від 30.09.2020 року у справі № 522/2987/19 заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру за адресою:  АДРЕСА_1 , були скасовані. З огляду на вищевикладене вбачається намір ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 здійснити відчуження належної їм реконструйованої квартири на користь третіх осіб, для того щоб уникнути та/або утруднити виконання рішення суду, якщо позов буде задоволено на користь Одеської міської ради.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2020 року заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено, вжито заходів забезпечення позову, а саме:
накладено арешт на об`єкт нерухомого майна – квартиру, загальною площею 129,7 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 622164051101)
Не погоджуючись із ухвалою суду, апеляційну скаргу подано представником  ОСОБА_1 - адвокатом Мишко Костянтином Володимировичем, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права ставиться питання про скасування ухвали.
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції фактично не обґрунтував підстави для вжиття заходів забезпечення позову, що призвело до постановлення необґрунтованої ухвали. 
Також вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість припущень позивача про те, що невжиття заявлених заходів ускладнить чи унеможливить в подальшому виконання судового рішення.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.11.2020 року провадження по справі за апеляційною скаргою адвоката Мишко Костянтина Володимировича, який діє в інтересах  ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2020 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою Одеської міської ради до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Карпухіної Лілії Володимирівни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_4 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва було відкрито.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.11.2020 року справу призначено до розгляду.
02 березня 2020 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника Одеської міської ради надійшли пояснення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , відповідно до яких позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
При цьому посилаючись на те, що апеляційна скарга не містить достатнього обгрунтування необхідності скасування оскаржуваної ухвали та вжитого на підставі такої ухвали заходу забезпечення.
Також зазначає, що скасування заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав третіх осіб, на користь яких може бути відчужено спірну квартиру. 
У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 - адвоката Роман В.С. апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.
Представник третьої особи ОСОБА_4 - адвокат Гаспарянц Д.М. та представник позивача Одеської міської ради - Старостін О.С. заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили суд у її задоволенні відмовити.
Інші сторони до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, причини неявки суду не повідомили.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд, приймаючи ухвалу про забезпечення позову виходив з того, що є підстави для такого забезпечення, оскільки між сторонами дійсно наявний спір щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Згідно із пунктом 2 частини першої та частиною третьою статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.
При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що у разі відчуження об`єкту нерухомого майна невжиття заходів забезпечення позову в разі його задоволення дійсно може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на недоведеність заявником ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення його позову, оскільки підставою для забезпечення позову є не докази, які підтверджують ризики невиконання рішення суду, а обґрунтоване припущення позивача, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких має намір звернутися позивач.
Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи і ґрунтуються на припущеннях. У той час, як забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. (висновок Верховного Суду, постанова №6-846цс16 від 17.10.2018 року).
Доводи апелянта в скарзі не спростовують обґрунтованих висновків суду про наявність підстав для забезпечення позову, оскільки між сторонами виник спір та існує загроза утруднення виконання можливого рішення суду. Крім того, колегія суддів вважає, що обрані заходи є цілком співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами дійсно існує спір про визнання договорів недійсними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Мишко Костянтина Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2020 року про вжиття заходів забезпечення позову по по цивільній справі за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Карпухіної Лілії Володимирівни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_4 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва– залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 10 березня 2021 року.

Головуючий:                                                                                О. В. Князюк

Судді:                                                                  А. П. Заїкін

С.О. Погорєлова