Провадження № 33/4820/108/21 
Справа № 675/1788/20 Головуючий в 1-й інстанції Трасковський С. Л. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Матущак М.С. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, житель АДРЕСА_1 , працює у філії «Рідний край» ПрАТ Зернопродукт МХП на посаді інженера-будівельника,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з нього на користь держави 420 грн 40 коп судового збору.
За постановою судді, 19 вересня 2020 року о 03 годині 00 хвилин у с. Білогородка Ізяславського району на вул. Заславській ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen–Caddy, д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просив скасувати постанову судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Уважав, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права. 
Зазначав, що місцевий суд не в повній мірі з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, формально вивчив справу. 
Стверджував, що при винесенні рішення було грубо порушено його право на захист, а саме не взято до уваги клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на лікарняному. 
Також посилався на неодноразові зміни законодавства, а саме зміни щодо змісту та чинності ст.130 КУпАП. Тому вважав, що будь-якої відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння, чинне на даний час законодавство, не передбачає. 
Наголошував, що транспортний засіб знаходився у нерухомому стані з увімкненим двигуном, однак він не керував ним, не був водієм, а просто сидів за кермом. 
Також зазначав, що в матеріалах справи немає доказів відсторонення його від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликало сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.
Крім цього, звертав увагу, що виклик та допит співробітників поліції з ініціативи суду, є незаконним, оскільки це порушує принцип змагальності, право на захист та принцип рівності сторін процесу. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.
Згідно з п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та підтверджені матеріалами справи, а саме: 
-відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №487006 від 19 вересня 2020 року; 
-відеозаписом, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення; 
Вина ОСОБА_1 також, підтверджується показаннями інспекторів сектору реагування патрульної поліції Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області Яковишина Ю.О. та ОСОБА_2 , які повідомили, що 19.09.2020 року знаходились на патрулюванні. Проїжджаючи в с. Білогородка Ізяславського району, помітили автомобіль Volkswagen Caddy, який рухався. Зупинивши його, виявили за кермом ОСОБА_1 , який категорично відмовлявся вийти з салону автомобіля, спілкувався з ними через привідкрите вікно водійських дверей, звідки було чути запах алкоголю. А тому йому в присутності двох свідків запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в Ізяславській ЦРЛ, від чого ОСОБА_1 відмовився. 
Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а відповідно не вчиняв правопорушення.
Такі доводи спростовуються відеозаписом з місця події, який долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта щодо відсутності відповідальності за вчинене правопорушення спростовується наступним.
Відповідно до частини 1 статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
У свою чергу стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині 2 статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, немає зворотної дії в часі.
У результаті неодноразового внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, не скасована. 
Ураховуючи наведене, підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не встановлено.
Згідно ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи. Однак не виконав покладені на нього обов`язки та безпідставно та умисно затягував розгляд справи. 
Указане суперечить визначеній практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. 
Таким чином, місцевим судом дотримано права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП.
Отже, вважаю, що зазначені обставини, на які також звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, в цілому не впливають на доведення вини та кваліфікацію дій за ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на викладене, проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, приходжу до висновку про обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Переконливих доводів у апеляційній скарзі чи в судовому засіданні апеляційного суду, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови, не встановлено.
Інших доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були б підставою для закриття провадження, не надано.
Тому порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає. 
Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП.
Водночас підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження за відсутності складу і події адміністративного правопорушення відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Постанову судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Матущак М.С.