Дата документу 05.02.2021 Справа № 336/5640/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/5640/19  Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко Ю.А.
 
провадження № 22-ц/807/553/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2021 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019р. КП «Водоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що  згідно з п. 1.1 рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжі, починаючи з 01.01.2009р. виконавцем житлово-комунальних послуг для населення з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення є комунальне підприємство «Водоканал». Позивач у період з 01.11.2015р. по 30.06.2019р. надав відповідачам послуги  з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , які на суму 11016 гр.15 коп. відповідачами не оплачені.
Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Позивач вказував, що відповідачі є користувачами послуг, які надаються ним, та цей факт є безспірним та беззаперечним, а відсутність договору між сторонами не позбавляє позивача права отримати оплату за фактично надані послуги. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення у сумі 11016 гр.15 коп. та судові витрати у сумі 1921 гр.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Водо-
канал» заборгованість за надані послуги з  централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення за період з 01.06.2013р. по 30.06.2019р. у розмірі 11016 грн. 15 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Водоканал» судові витрати у розмірі 1921 гнрн., по 960 гривень 50 копійок з кожного.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необгрунтова-
ність, порушення судом норм матеріального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову про солідарне стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення у житлове приміщеннявідмовити. 

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем заявлені вимоги на загальну суму 2250 грн. 85 коп. поза межами трирічного строку. Крім того, ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі, оскільки не є співвласником квартири. Тому, на неї не може бути покладений солідарний обов`язок по оплаті боргу за комунальні послуги. В даному випадку, доцільним є залучення до справи інших співвласників квартири, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яким належать на праві власності по 41/200 частці квартири. 

11 січня 2021 року до Запорізького апеляційного суду надійшов відзив від КП «Водоканал». У відзиві позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, просить рішення суду залишити без змін. 
29 січня 2021 року від відповідачів надійшло заперечення на відзив, в якому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заперечують проти доводів, вказаних у відзиву, наполягають на задовленні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.
Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1 п.1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтями 19, 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши заяву відповідачів про застосування строку позовної давності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість 
рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1), скасувати судове рішення…частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення… (п. 2).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення у відповідній частині …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Задовольняючи позовні вимоги КП "Водоканал", суд першої інстанції вірно посилався на положення ст.ст. 322, 509, 525, 526 ЦК України, ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, та норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та виходив із обгрунтованості та доведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі, та, зокрема, до відповідача ОСОБА_2 .
Правовідносини з приводу водопостачання та водовідведення регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про питну воду та питне водопостачання».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законом.
Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житловою - комунальних послуг.

Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
За ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.
За вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умовне допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки.
За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28 жовтня 1999р. збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал».
Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживачів з моменту користування цими послугами.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачем надавались відповідачам послуги з централізованого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розрахунку суми заборгованості за період з 01.11.2015р. по 30.06.2019р. заборгованість відповідачів за надані послуги водопостачання та каналізації складає 11016 грн.15 коп. (а.с. 3-4).
Відповідачі мали змогу відмовитись від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», так як невзмозі за них сплачувати належним чином, але не скористалися цією можливістю.
Разом із тим, суд першої інстанції, призначивши справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи, неповно з`ясував фактичні обставин цієї справи щодо статусу квартири і у зв`язку з цим відповідачів, на чому наголошується в апеляційній скарзі. 

Згідно з наданим до апеляційної скарги договором купівлі-продажу № 449/1628 від 15.04.1998р., ОСОБА_1 придбав у власність 59/100 частин кв. АДРЕСА_2 ( а.с. 45). Згідно з наданим технічним паспортом на цю квартиру, співвласниками цієї квартири є також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 41/200 частки кожний. 
Згідно інформації, наданої КП «Водоканал», в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 обліковується два особових рахунки. З метою недопущення порушення прав споживачів, підприємством виконуються зобов`язання щодо надання послуг за обома особовими рахунками окремо.
Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 ( власника частини майна), кількість зареєстрованих мешканців становить 2 особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які є відповідачами по справі. Нарахування за весь період за цим особовим рахунком здійснювалося за кількістю зареєстрованих осіб та розмір заборгованості склав 11016,15 грн..

По іншому особовому рахунку за адресою АДРЕСА_4 , відкритому на ОСОБА_3 (співвласника іншої частини майна), заборгованість за 
послуги відсутня. 
Таким чином, співвласники квартири ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не можуть бути належними відповідачами по справі та нести відповідальність за заборгованість ОСОБА_1 по рахунку № НОМЕР_1 . Із зазначених підстав КП «Водоканал» не заявляло вимог у цій справі до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Тому твердження апелянтів щодо незалучення інших співвласників квартири у справу як відповідачів є безпідставним.

Натомість, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , з заявою та підтверджуючими документами щодо не- проживання за вказаною адресою, до позивача не зверталась. Жодних доказів про неможливість звернення з відповідною заявою та підтверджуючих це документів відповідачами не надано. Отже, оплата послуг по особовому рахунку №№ НОМЕР_1 нараховується на двох зареєстрованих у квартирі відповідачів, які і мають обов`язок з її погашення. 
В апеляційній скарзі не заперечується фактичне проживання апелянта ОСОБА_2 у вказаному житловому приміщенні і користування нею житлово-комунальними послугами та не додано доказів, які надавали б можливість звільнити її від оплати за послуги позивача.
Заперечення щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості з мешканця квартири ОСОБА_2 , оскільки тягар утримання майна належить власнику, не можуть бути прийняті, так як з урахуванням відсутності підтверджень іншого постійного місця проживання ОСОБА_2 та звернень до КП «Водоканал» з заявою та підтверджуючими документами про ці обставини, не дає підстав для застосування виключно ст. 322 ЦК України, а отже, суд І інстанції правомірно виходив з даних щодо реєстрації місця проживання відповідачів та фактичного споживання послуг з водопостачання та каналізації.
В період утворення заборгованості та на час звернення КП «Водоканал» до суду з позовом про стягнення заборгованості, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були зареєстровані за адресою АДРЕСА_4 , відповідно, є споживачами послуг позивача, відтак, належними відповідачами по справі.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є зареєстрованими за адресою АДРЕСА_4 , є споживачами послуг КП «Водоканал», користуються послугами, з заявами до КП «Водоканал» про припинення нарахувань з визначених законодавством підстав або припинення надання послуг не зверталися, нарахування відбувлось на дві зареєстровані особи, з урахуванням у такому разі солідарного обов`язку зі сплати заборгованості за комунальні послуги, судом І інстанції вірно встановлено щодо наявності обов`язку у відповідачів зі сплати послуг з водопостачання та водовідведення. 

Відповідно до розрахунку суми заборгованості, за період з 01.11.2015р. по 30.06.2019р. заборгованість відповідачів за надані послуги водопостачання та каналізації складає 11016 грн.15 коп. (а.с. 3-4).
Нарахування оплати з холодної води та каналізації по цій справі здійснюється за кількістю зареєстрованих осіб.

Зважаючи на ці обставини, хоча суд першої інстанції не встановив статус квартири та відповідачів, тобто, що ОСОБА_1 є співвласником квартири, а ОСОБА_2 не являється співвласником, це не призвело до неправильно вирішення справи по суті спору. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неможливості солідарного стягнення заборгованості з обох відповідачів не знайшли свого підтвердження, оскільки нарахування боргу відбувається за кількістю зареєстрованих осіб. Та. якщо ОСОБА_1 як власник тієї частки, по якій такі витрати за послуги нараховані, бажає звільнити від сплати заборгованості члена своєї сім`ї ОСОБА_2 , то солідарний обов`язок це дозволяє йому зробити шляхом самостійного погашення заборгованості, без подальшого пред`явлення регресної вимоги до неї.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у якості однієї з підстав для відмови у задоволенні позову просять застосувати положення позовної давності.

Матеріалами справи підтверджено, що розгляд справи відбувався у спрощеному провадженні без виклику сторін, та єдину направлену судом кореспонденцію відповідачі не отримали ( а.с. 20-21). Тому не були обізнані про розгляд справи за вимогами до них КП «Водоканал» щодо заборгованості за надані послуги, та, відтак, не могли подати відзиву, або будь-якої іншої заяви, зокрема, про застосування строку позовної давності.

Зважаючи на такі обставини, колегія вважає необхідним вирішити питання щодо позовної давності за доводами апеляційної скарги, оскільки до цього у відповідачів не було процесуальної можливості подати таке клопотання.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

В силу вимог ст. 267 ч. ч. 3.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Вбачається, що позивачем заборгованість з оплати його послуг визначено за період з 01.11.2015р. по 30.06.2019р. в сумі 11 016,15 грн., а з позовом до суду він звернувся 06.09.2019р., тобто в межі позовної давності входить період, починаючи з вересня 2016р. 

Таким чином, поза межі трирічного строку підпадає період з листопада 2015 року року по вересень 2016 року, у якому розмір заборгованості визначено в сумі 2250 грн. 85 коп.

Тому, заборгованість за період з вересня 2016 року по вересень 2019 року становить 8765,30 грн., виходячи із розрахунку (11 016,15- 2250,85).

За матеріалами справи вбачається, що позивачем клопотання щодо поновлення строку позовної давності до заявлених позовних вимог не було долучено, про поважність причин пропуску строку позовної давності позивач суду не повідомив. Тому з урахуванням застосування строку позовної давності, до стягнення з відповідачів пядлагає лише сума у розмірі 8 765,30 грн. 
Зважаючи на все вище наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що, не зважаючи на відсутність письмового договору між КП «Водоканал» та відповідачами з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення у вищезаз-
начену квартиру, у якій  ОСОБА_2 була зареєстрована у період нарахування забор- 
гованості, зокрема, на неї як зареєстровану особу, в силу вимог закону КП «Водоканал» обґрунтовано здійснювалось нарахування плати за фактично надані послуги з холодної води та каналізації, тому фактично між КП «Водоканал» та відповідачами, у тому числі, ОСОБА_2 , у вказаний період існували правовідносини з приводу надання - отримання послуги з холодної води та каналізації, а отже, існує й зобов`язання по оплаті отриманих послуг зареєстрованої ОСОБА_2 солідарно із ОСОБА_5 як власником вищезазначеної квартири.
Але з урахування застосування інституту позовної давсності стягнута судом заборгованість підлягає зменшенню до суми 8 765,30 грн., про що відповідно до вимог п.п. 1, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України колегією приймається постанова про зміну рішення суду першої інстанції. У зв`язику з чим підлягає перерахуванню і сума судовго збору, стягнута судом, а також підлягають розподілу судові витрати, понесені на стадії апеляційного розгляду. 
КП «Водоканал» сплачено за подання позову майнового характеру на суму 11 016,15 грн. судой збір в сумі 1921 грн., а задоволено позов на суму 8 765,30 грн., тому позивачу за рахунок відповідачів підлягають до компенсації судові витрати в сумі: 1921 х 8765,30 : 11016,15 =1527,97 грн.
За подання апеляційної скарги відповідачі сплатили судовий збір в сумі 2881,50 грн., а відмовлено в задоволенні позову на суму 2550,85 грн., тому їм до комнесації за рахунок позивача належить сума судового збору у розмірі: 2881,50 х 255,85 : 11016,30 = 667,22 грн.
Взаємозарахуванням виводиться остаточна сума, яка підлягає сплаті відповідачами на користь позивача: 1527,97 – 667,22 = 860,75 грн., яку належить стягнути у рівних частках з відповідачів по 430,39 грн. з кожного. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутої суми заборговновсті, зменшивши її до суми 8765 (вісім тисяч сімсот шістдесят п`ять) гривень 30 копійок, а також скасувати в частині вирішення питання про судові витрати. 

У зв`язку з цим викласти у іншій редакції резолютивну частину.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Водоканал» заборгова-
ність за надані послуги з  централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення за період з 01.09.2016р. по 30.06.2019р. у розмірі 8765 (восьми тисяч семіста шістдесяти п`яти) гривень 30 копійок.

Стягнути з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Водоканал» судовий збір в сумі 860 (вісімсот шістдесят) гривень 75 копійок, по 430 (чотириста тридцять) гривень 39 копійок з кожного.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 лютого 2021 року.

Головуючий:                                                                 Маловічко С.В.

Судді:                                                                 Гончар М.С.

                                                                               Подліянова Г.С.