Справа № 2-11/11                                                                                
Провадження № 22-ц/801/69/2021
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
Іменем України

12 січня 2021 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),
суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,
з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2
апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Сарафанюка Олександра Петровича
на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року, ухвалене суддею Науменко С.М. повний текст якого складено 02 вересня 2020 року
в справі № 2-11/11
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (позивачі)
до Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_3 , Ковалівської об`єднаної територіальної громади Немирівського району (відповідачі)
про визнання договору оренди землі недійсним, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,

встановив:
11 лютого 2010 року позивачі звернулись до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_3 , Обідненської сільської ради про скасування розпорядження голови райдержадміністрації, визнання недійсним договору оренди землі, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування на майно, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер громадянин ОСОБА_4 , який є батьком позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 29,4 га, розташованої на території Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області та фермерського господарства «Джерело» (с. Обідне Немирівського району, код ЄДРПОУ 23056121), у якому він був засновником і єдиним членом господарства. Право власності ОСОБА_4 на вказане майно підтверджується Державним актом на право довічного успадковуваного володіння землею, виданого 23 червня 1992 року на підставі рішення VIII сесії 21 скликання Немирівської районної Ради народних депутатів від 12 червня 1992 року та Статутом ФГ «Джерело».
На момент відкриття спадщини право на спадкування фермерського господарства та земельної ділянки передбачалось ст. 19 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-ХІІ від 20.12.1991 р., частинами 1, 2 статті 6 ЗК України 1991 року, розділом VII ЦК України 1963 року та пунктом 4.7 Статуту ФГ «Джерело».
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 чинного на той час ЦК України 1963 року, один із позивачів ОСОБА_5 , протягом 6-ти місяців з дня смерті ОСОБА_4 подала в Немирівську державну нотаріальну контору від імені її, на той час малолітнього, сина ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину на ім`я малолітнього сина вона на той час не отримала, оскільки законодавство не обмежувало і не обмежує терміни його отримання, а у неї не було відповідних фінансових та фізичних можливостей. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України 2004 року відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 і рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 08.12.2008 їй визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її батька. 23 січня 2009 року нею подано до Немирівської державної нотаріальної контори відповідну заяву і спадщину прийнято. 
Згодом, у процесі підготовки документів для отримання свідоцтва про право на спадщину, виявилось, що існує рішення Господарського суду Вінницької області від 05.09.2006 про припинення юридичної особи - фермерського господарства «Джерело».
При цьому, згідно довідки Головного управління статистики у Вінницькій області 13/4/880 від 15.04.2009, фермерське господарство «Джерело» із Єдиного державного реєстру підприємств організацій та установ не виключалось. Таким чином, згідно ч. 2 ст. 104 ЦК України 2004 року юридична особа - фермерське господарство «Джерело» не припинялась.
Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2009 року рішення Господарського суду Вінницької області від 05.09.2006 року про припинення ФГ «Джерело» скасоване за нововиявленими обставинами, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог про припинення юридичної особи фермерського господарства «Джерело» відмовлено.
Таким чином, правовий статус фермерського господарства «Джерело» як об`єкта спадкування було відновлено.
Крім цього, при підготовці документів нотаріусу виявилось, що порушено права спадкоємців і на успадковану земельну ділянку .
На звернення з цього приводу Немирівська районна державна адміністрація листом № 01- 30-336 від 05.03.2009 повідомила, що земельна ділянка, яка належала ОСОБА_4 розпорядженням першого заступника голови Немирівської районної державної адміністрації № 246 від 29 серпня 2005 року передана в оренду на 40 років ОСОБА_3 . 
На підставі цього розпорядження 27 лютого 2006 року укладено договір оренди між Немирівською райдержадміністрацією та ОСОБА_3 , який зареєстровано у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 16 лютого 2007 року.
Вказані обставини перешкоджають їм в отриманні свідоцтва про право на спадщину в Немирівській державній нотаріальній конторі.
За таких обставин вважають розпорядження голови Немирівської районної державної адміністрації № 246 від 29 серпня 2005 року таким, що суперечить діючому законодавству і підлягає скасуванню, а договір оренди – визнанню недійсним.
Просили скасувати розпорядження першого заступника голови Немирівської районної державної адміністрації № 246 від 29 серпня 2005 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та надання земельної ділянки в оренду на території Обідненської сільської ради»; визнати недійсним договір оренди землі, укладений між Немирівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_3 27 лютого 2006 року, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 16 лютого 2007 року за №040786000001; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у рівних частках право власності на фермерське господарство «Джерело» та земельну ділянки площею 29,4 га, розташовану на території Обідненської сільської ради Немирівського району, Вінницької області за правом на спадкування після смерті батька; зобов`язати Немирівську районну державну адміністрацію видати ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Державний акт на право власності у рівних частках на земельну ділянку площею 29,4 га, розташовану на території Обідненської сільської ради Немирівського району.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 24 січня 2011 року на підставі поданої представником позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яка є представником неповнолітнього сина ОСОБА_2 , позовну заяву в частині вимог про визнання у рівних частках права власності на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 29,4 га для ведення сільськогосподарського виробництва після смерті ОСОБА_4 залишено без розгляду.
Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2011 року справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Немирівської РДА, ОСОБА_3 , Обідненської сільської ради в частині вимог про визнання протиправними, скасування рішення Обідненської сільської ради, та скасування розпорядження першого заступника голови Немирівської РДА провадженням закрито.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2018 року замінено неналежного відповідача Обідненську сільську раду Немирівського району Вінницької області на належного – Ковалівську об`єднану територіальну громаду Немирівського району Вінницької області.
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір оренди землі, укладений між Немирівською районною державною адміністрацією та гр. ОСОБА_3 27 лютого 2006 року, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 16 лютого 2007 року за № 040786000001.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через свого представника адвоката Сарафанюка О.П. подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, просили скасувати рішення і ухвалити нове про скасування розпорядження голови райдержадміністрації, визнання договору оренди землі недійсним, визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно – фермерське господарство та на земельну ділянку.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції мав би ухвалити рішення про задоволення вимог позивачів з урахуванням заяви про зміну позову, подану 09.07.2010, за якою останні просили: визнати протиправним та скасування рішення 9 позачергової сесії 24 скликання Обідненської сільської ради Немирівського району; скасувати розпорядження першого заступника голови Немирівської районної державної адміністрації № 246 від 29 серпня 2005 року; визнати недійсним договір оренди землі, укладений між Немирівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_7 27 лютого 2006 року, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 16 лютого 2007 року за №040786000001; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у рівних частках право власності на фермерське господарство «Джерело» та земельну ділянки площею 29,4 га, розташовану на території Обідненської сільської ради Немирівського району, Вінницької області за правом на спадкування після смерті батька; зобов`язати Немирівську районну державну адміністрацію видати ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Державний акт на право власності у рівних частках на земельну ділянку площею 29,4 га, розташовану на території Обідненської сільської ради Немирівського району.
Вважає, що самі ці вимоги підлягали вирішенню судом, оскільки заяву про залишення частини позовних вимог представник позивачів ОСОБА_8 з останніми не узгоджувала.
В судовому засіданні представник позивачів – адвокат Сарафанюк О.П. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити. 
Відповідачі – Немирівська РДА Вінницької області, ОСОБА_3 , Ковалівська об`єднана територіальна громада Немирівського району до суду не з`явились, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи. 
Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, з таких підстав.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено наступні обставини справи й відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер громадянин ОСОБА_4 , який є батьком позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв по народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (т. 1, а.с. 8, 10).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина. 
Відповідно до державного акту на право довічного успадкованого володіння землею, ОСОБА_4 надано у довічне успадковуване володіння на земельну ділянку площею 29,40 га яка знаходиться на території Обідненської сільської ради з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва (т. 1 а.с. 13-16). 
30.08.2001 Державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу № 809/01 до майна померлого ОСОБА_4 на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , також 23.01.2009 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , до Немирівської державної нотаріальної контори звернулася його донька ОСОБА_6 , що підтверджується копією спадкової справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодекс Української РСР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України (в редакції 2004 року) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до листа Немирівської районної державної адміністрації № 01- 30-336 від 05.03.2009 встановлено, що земельна ділянка, яка належала ОСОБА_4 розпорядженням першого заступника голови Немирівської районної державної адміністрації № 246 від 29 серпня 2005 року передана в оренду на 40 років ОСОБА_3 .
27 лютого 2006 року, на підставі вказаного розпорядження, між Немирівською райдержадміністрацією та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 16 лютого 2007 року.
Відповідно до частин 1, 2 статті 84 ЗК України, державні адміністрації реалізують права виключно щодо земель державної власності, до складу яких землі приватної та комунальної власності не входять.
Згідно Державного акту, який є єдиним документом, що посвідчує право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, спірна земельна ділянка належала спадкодавцю ОСОБА_4 , а відтак її власниками з часу відкриття спадщини, стали ОСОБА_2 , а згодом і ОСОБА_6 .
Таким чином, посилання у пункті 2 розпорядження на те, що ОСОБА_3 надавалась в оренду земельна ділянка за рахунок земель запасу не відповідало дійсності.
Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції на день прийняття розпорядження та укладення договору оренди малолітній спадкоємець ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 листопада 2019 року по справі № 365/54/17 (провадження № 14-487цс19) дійшла висновку про те, що особа, яка володіє земельною ділянкою на праві довічного успадковуваного володіння за Законом не може бути позбавлена права на таке володіння. Дії державних органів щодо надання земельних ділянок громадянам у довічне успадковуване володіння були припинені, проте ті особи, які набули це право у встановленому законом порядку, зберегли його, оскільки законодавство не містить норми, яка б дозволяла припинити право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, а тому таке право є дійсним.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України.
Таким чином, враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у статті 1219 ЦК України спадкоємець стає учасником правовідношення з довічного успадковуваного володіння (пункти 75, 80-83 Постанови).
Як встановлено частинами 1 та 2 статті 203 ЦК України, зміст будь-якого правочину не може суперечити цьому Кодексу та актам цивільного законодавства і не може вчинятись особою, яка не має необхідний обсяг цивільної дієздатності. Недодержання в момент вчинення правочину сторонами цих вимог, згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України 2004 року є підставою його недійсності.
За таких обставин, встановивши, що передача земельної ділянки в оренду відбулась з порушенням прав її законного володільця, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що такий договір оренди підлягає визнанню недійсним.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що представник позивачів ОСОБА_8 , не узгодила позицію щодо позовних вимог при поданні заяви про залишення частини вимог без розгляду, а суд не з`ясував чи взагалі мала вона повноваження бути представником неповнолітнього на той час спадкоємця ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .
Так, заява адвоката Хоменчук К.Л. про залишення частини позовних вимог без розгляду, подана суду першої інстанції 24 січня 2011 року.
Ухвала про залишення без розгляду позову в частині вимог про визнання у рівних частках права власності на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 29,4 га для ведення сільськогосподарського виробництва після смерті ОСОБА_4 постановлена Немирівським районним судом Вінницької області 24 січня 2011 року. 
При цьому, при вирішенні питання щодо поданої адвокатом Хоменчук К.Л. заяви, суд першої інстанції з`ясовував думку учасників справи, зокрема і представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_9 , яка діяла на підставі виданої їй дочкою довіреності від 08.04.2011, і яка підтримала таку заяву.
Крім того, варто звернути увагу, що з моменту постановлення ухвали про залишення без розгляду частини позовних вимог пройшло 9 років, проте ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , будучи уже повнолітнім, не скористались правом на її оскарження у разі незгоди з її змістом.
Відповідна ухвала як за раніше діючим, так і за чинним цивільним процесуальним законодавством належить до переліку ухвал, що можуть і повинні оскаржуватися окремо від рішення суду, а тому суд апеляційної інстанції не може перевіряти її законність і обґрунтованість без відповідної вимоги апелянта про це.
Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійсно не вирішив позовні вимоги в частині визнання права власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у рівних частках на фермерське господарство «Джерело».
Так, на момент ухвалення судового рішення та з урахуванням ухвали Немирівського районного суду від 24.01.2011 про залишення без розгляду позову в частині вимог про визнання у рівних частках права власності на спадщину за законом - на земельну ділянку, а також відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 26.04.2011 про закриття провадження у справі в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення 9 позачергової сесії 24 скликання Обідненської сільської ради Немирівського району та  скасувати розпорядження першого заступника голови Немирівської районної державної адміністрації № 246 від 29 серпня 2005 року залишилися невирішеними дві позовні вимоги - визнання договору оренди землі недійсним та визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно - фермерське господарство «Джерело».
Відповідно до статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Відтак сторона не позбавлена права звернутися до суду, що ухвалив рішення, із заявою про ухвалення додаткового рішення.
Отже колегія суддів вважає, що в межах предмету апеляційного оскарження суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, ухвалив рішення про задоволення позовних вимог з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення – без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Сарафанюка Олександра Петровича залишити без задоволення, а рішення Немирівського районного суду Вінницької області 28 серпня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                        І.М. Стадник 
       
Судді                                                                Ю.Б.Войтко
       
                                                               І.В.Міхасішин