Головуючий І інстанції: І.С. Шевяков

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 р. 	Справа № 440/2825/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Бершова Г.Є. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, Приватного підприємства " Медіабуд - 1 "  на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2020, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 10.08.20 по справі № 440/2825/20
за позовом              Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області  
до              Приватного підприємства " Медіабуд - 1 "                     
про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного підприємства "Медіабуд-1" про стягнення коштів з рахунків платника за податковим боргом.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки податковий борг з орендної плати з юридичних осіб в загальній сумі 108 856 грн 76 коп. виник внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань, даний борг підлягає стягненню в судовому порядку.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 адміністративний позов задоволено частково.
Стягнуто з Приватного підприємства "Медіабуд-1" (вул.Троїцька, буд. 61/52, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, код ЄДРПОУ 39461639)  на користь бюджету кошти за податковим боргом з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 95 401 грн 36 коп. (дев`яносто п`ять тисяч чотириста одна гривня тридцять шість копійок).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що станом на дату звернення до суду з цим позовом ГУ ДПС у Полтавській області вже здійснюється примусове стягнення з ПП "Медіабуд-1" сум орендної плати за користування земельною ділянкою за спірний період на підставі рішення суду.
Відповідач стверджував, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.12.2019 у справі №917/1090/19 затверджено мирову угоду, відповідно до якої ПП "Медіабуд-1" визнав заборгованість за договором оренди та зобов`язується виплатити останню у строки та за графіком, визначеним додатковою угодою, укладеною між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та ПП "Медіабуд-1", а отже станом на дату звернення позивача до суду з цим позовом, стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою ПП "Медіабуд-1" вже здійснюється, тому позовні вимоги ГУ ДПС у Полтавській області не підлягають задоволенню /а.с. 53-54/.
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Також із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що позивачем заявлено позовні вимоги з урахуванням строків давності, передбачених чинним податковим законодавством, оскільки відповідно до абз. 10 п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідних положень" Податкового кодексу України встановлено, що на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця, в якому завершується дія карантину у зв`язку з поширенням на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), перебіг строків давності, встановлених ст. 102 цього Кодексу зупиняється. 
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, а позивач оскаржує рішення суду першої інстанції - в частині відмови в задоволенні позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга ПП "Медіабуд-1" не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ГУ ДПС у Полтавській області підлягає задоволенню, виходячи  з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ПП "Медіабуд-1" (код ЄДРПОУ 35026635) зареєстровано як юридична особа 21.06.2007 /а.с. 27/ та перебуває на обліку у Кременчуцькому ОДПІ як платник податків /а.с. 27/.
ПП "Медіабуд-1" подано до Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік від 18.02.2016 року, у якій відповідачем самостійно визначено суму річної орендної плати, яка підлягає сплаті, в розмірі 26 142 грн 79 коп. /а.с. 10/.
Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області проведено камеральну перевірку своєчасності узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з плати за землю за період з вересня по грудень 2016 року, за результатами якої 25.06.2018 контролюючим органом складено акт № 5882/16-31-12-07-22/35026635 /а.с. 15-17/.
На підставі висновків зазначеного акта перевірки ГУ ДФС у Полтавській області 12.07.2018 року складено податкове повідомлення-рішення № 004528, яким до відповідача застосований штраф у сумі 1 742 грн 67 коп.  /а.с. 14/.
Крім того, ПП "Медіабуд-1" подано до Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік від 17.02.2017 року, у якій відповідачем самостійно визначено суму річної орендної плати, яка підлягає сплаті, у розмірі 122 534 грн 74 коп. /а.с. 12/.
Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області проведено камеральну перевірку своєчасності узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з плати за землю за період з січня по березень 2017 року, за результатами якої 14.06.2019 контролюючим органом складено акт № 21347/16-31-51-12-14/35026635 /а.с. 19-20/.
На підставі висновків зазначеного акта перевірки ГУ ДФС у Полтавській області 12.07.2019 року складено податкове повідомлення-рішення № 0029105112, яким до відповідача застосований штраф у сумі 5 187 грн 32 коп. /а.с. 18/.
Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з плати за землю за 2018-2019 роки, за результатами якої 14.06.2019 контролюючим органом складено акт № 21346/16-31-51-12-14/35026635 /а.с. 24-25/.
На підставі висновків зазначеного акта перевірки ГУ ДФС у Полтавській області 12.07.2019 року складено податкове повідомлення-рішення № 0029135112, яким до відповідача застосований штраф у сумі 340 грн 00 коп. /а.с. 22/.
Посилаючись на несплату відповідачем податкового зобов`язання у строки, визначені Податковим кодексом України, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності підстав для стягнення з ПП "Медіабуд-1" суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями з орендної плати з юридичних осіб  у розмірі 95 401 грн 36 коп. та відсутності підстав для стягнення податкового боргу щодо іншої суми, заявленої податковим органом до стягнення через те, що сплинув строк давності, визначений ст. 102 Податкового кодексу України.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ГУ ДФС у Полтавській області, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Згідно з пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.    
Статтею 67 Конституції України передбачено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.  
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно положень статті 59 Податкового кодексу України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Згідно пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Колегією суддів встановлено, що станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг зі сплати земельного податку з юридичних осіб у розмірі 108 856 грн 76 коп. (96 598 грн 16 коп. - податкове зобов`язання, 7 269 грн 99 коп. - штрафні санкції, 4 988 грн 61 коп. - пеня) /а.с. 7-8/.
Вищевказана заборгованість виникла у відповідача у зв`язку з тим, що 12.07.2019 року ГУ ДФС у Полтавській області, на підставі акту проведення камеральної перевірки своєчасності узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з плати за землю за період зі січня по березень 2017 року № 21347/16-31-51-12-14/35026635 винесено податкове повідомлення-рішення №0029105112, яким до відповідача застосований штраф у сумі 5 187 грн 32 коп.
Вищевказане податкове повідомлення-рішення направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та було отримано відповідачем 15.07.2019 /а.с. 23/.
12.07.2019 ГУ ДФС у Полтавській області на підставі акта проведення камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю за 2018-2019 роки № 21346/16-31-51-12-14/35026635, складено податкове повідомлення-рішення № 0029135112, яким до відповідача застосований штраф у сумі 340 грн 00 коп.
Вищевказане податкове повідомлення-рішення направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та було отримано відповідачем 15.07.2019 /а.с. 23/.
З огляду на викладене, податкові повідомлення - рішення  вважаються врученими платнику податків.
При цьому, доказів оскарження зазначених податкових повідомлень - рішень сторонами не надано, а колегією суддів не встановлено.  
Таким чином, податкові зобов`язання, визначені у вказаних рішенням податковим органом, вважаються узгодженими.
Крім того, на підставі положення підпунктів 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України відповідачу нарахована пеня в загальному розмірі 4 988 грн 61 коп., що підтверджується витягом з інтегрованої картки ПП "Медіабуд-1"/а.с. 7/.
Матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано, що ПП "Медіабуд-1" несвоєчасно сплачувались узгоджені суми податкового зобов`язання за податковою декларацією №1700030186 від 17.02.2017 року.
Відповідно до пункту 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, відповідач мав сплачувати податкове зобов`язання, визначене у податковій декларації на поточний рік, рівними частками, за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
У розрахунку податкового боргу зазначені терміни сплати останнього, а саме: 30.04.2017 року, 30.05.2017 року, 30.06.2017 року, 30.07.2017 року і далі відповідно (а.с.7).
Податковий орган звернувся до суду з даним позовом 02 червня 2020 року.
Разом з тим, судом першої інстанції не взято до уваги наступні обставини.
Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про запобігання поширенню на території України коронавірус СОVID-19» від 11.03.2020 № 211, далі - Постанова № 211, якою з 12 березня до 3 квітня 2020 року на всій території України установлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020          № 239 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» у Постанові № 211 в пункті 1 слова і цифри «до 3 квітня 2020 р.» замінено словами і цифрами «до 24 квітня 2020 р.». У подальшому, Кабінет Міністрів України 22 квітня 2020 р. продовжив дію карантину до 11 травня 2020 року, а 04.05.2020 - до 22 травня 2020 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» продовжено на всій території України дію карантину з 22 травня 2020 р. до 22 червня 2020 р. Відповідно до п. 2 Змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 17 червня 2020 року № 500 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» у Постанові № 392, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 480 у пункті 1 цифри і слово «22 червня» замінено цифрами і словом «31 липня».
Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» від 22 липня 2020 р. № 641 (зі змінами та доповненнями) встановлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУГО-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 (далі - СОVID-19), з 1 серпня до 31 жовтня 2020 р., продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2».
Пунктом 2 Постанови № 211, передбачено міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, обласним, Київській міській державним адміністраціям разом з органами місцевого самоврядування забезпечити організацію виконання та контроль за дотриманням на відповідний території вимог постанови, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів.
Відповідно до абз. 10 п. 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» Податкового Кодексу України, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу
Отже, Головним управлінням ДПС у Полтавській області заявлено позовні вимоги з урахуванням строків давності передбачених законодавством, чинним на дату звернення до суду із позовом.
Враховуючи зазначене, податковий борг зі сплати узгодженого податкового зобов`язання, який суд вправі стягнути з платника в даному разі становить 108856,76 грн .
Позивачем до матеріалів справи надано довідку, за змістом якої відповідач має відкриті рахунки у фінансових установах /а.с. 6/.
Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Таким чином, наявність у ПП "Медіабуд-1" податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями з орендної плати з юридичних осіб  у розмірі у розмірі 108856,76 грн.  підтверджено матеріалами справи в їх сукупності, а тому така заборгованість підлягає стягненню за судовим рішенням.
При цьому доводи представника відповідача щодо наявності ухвали Господарського суду Полтавської області від 12.12.2019 у справі №917/1090/19, якою затверджено мирову угоду, відповідно до якої ПП "Медіабуд-1" визнало заборгованість за договором оренди та зобов`язується виплатити останню у строки та за графіком, визначеним додатковою угодою, судом не беруться до уваги з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 1.1. статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів відповідно до норм зазначеного Кодексу.
Згідно зі статтею 269 Податкового кодексу України, платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.   
Враховуючи вищевикладене, погашення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб здійснюється відповідно до норм Податкового кодексу України.  
При цьому, Податковий кодекс України встановлює вичерпний перелік норм, відповідно до яких може бути застосовано процедури розстрочки чи відстрочки податкових зобов`язань. 
Однак, відповідачем до суду не надано жодних доказів застосування вказаних процедур.
При цьому рішення (ухвала) Господарського суду Полтавської області від 12.12.2019 у справі №917/1090/19, якою затверджено мирову угоду, відповідно до якої ПП "Медіабуд-1" визнало заборгованість за договором оренди та зобов`язується виплатити останню у строки та за графіком, визначеним додатковою угодою - для адміністративного суду не є преюдиційним, оскільки в даній справі є іншим суб`єктний склад учасників правовідносин та іншим є предмет спору.  Якщо у межах господарського судочинства було вирішено питання щодо захисту порушеного майнового права органу місцевого самоврядування, на користь якого сплачується орендна плата за землю - це не може вплинути на встановлені нормативно повноваження, обов`язки та права податкового органу, пов`язані з адмініструванням певного податку.
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області до Приватного підприємства " Медіабуд - 1 " про стягнення податкового боргу в сумі 13455 грн 40 коп. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства " Медіабуд - 1 "  - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області - задовольнити. 
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 по справі № 440/2825/20  скасувати в частині  відмови в задоволенні позовних вимог Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області до Приватного підприємства " Медіабуд - 1 " про стягнення податкового боргу в сумі 13455 грн. 40 коп.
Стягнути з Приватного підприємства "Медіабуд-1" (вул.Троїцька, буд. 61/52, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, код ЄДРПОУ 35026635)  на користь бюджету кошти за податковим боргом з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 13455 грн. 40 коп. (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять  гривень сорок копійок).
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року по справі №440/2825/20 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    І.М. Ральченко