УХВАЛА

04 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 620/990/20
адміністративне провадження № К/9901/3336/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Бевзенка В. М.,
суддів:                    Чиркіна С. М., Шарапи В. М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі № 620/990/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У 2020 році ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся Чернігівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач), у якій просив:
- визнати протиправними дії та протокол відповідача від 28.02.2020 про відмову позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до заяви від 20.02.2020;
- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 20.02.2020 № 03/36-717, без обмеження граничного розміру, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2020.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.09.2020, позовну заяву задоволено частково, внаслідок чого:
- визнано протиправним протокол відповідача від 28.02.2020 про відмову позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до заяви від 20.02.2020;
- зобов`язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 20.02.2020 № 03/36-717, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020;
- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
02.11.2020 позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у якій просив:
- визнати протиправними дії та рішення відповідача від 20.10.2020 щодо зменшення розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу з 90% до 50% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; 
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу в розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 20.02.2020 № 03/36-717, без обмеження граничного розміру, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 заяву залишено без задоволення.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020, відмовлено у відкритті апеляційного провадження, оскільки за правилами пункту 25 частини 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким залишено без задоволення заяву про визнання протиправними дій та рішення відповідача в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.
29.01.2021 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 і направити справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд установив, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, з огляду на таке.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Положеннями статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Вказаний перелік ухвал є вичерпним.
Зокрема в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції ухвали суду першої інстанції щодо: 1) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 2) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасуванні забезпечення позову; 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 6) передачі справи на розгляд іншого суду; 7) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 8) затвердження умов примирення сторін; 9) призначення експертизи; 10) визначення розміру судових витрат; 11) зупинення провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 14) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 15) відмови ухвалити додаткове рішення; 16) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 18) відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 19) відстрочення і розстрочення, зміни або встановлення способу і порядку виконання судового рішення; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 21) повороту виконання рішення суду або відмови у повороті виконання рішення; 22) внесення чи відмови у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 23) окрема ухвала; 24) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 25) накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу; 26) відмови у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження; 27) відновлення або відмови у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження.
Відповідно до пункту 25 частини 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу.
Судом встановлено, що заявник оскаржував ухвалу про відмову у задоволенні заяви про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Проте, пунктом 25 частини 1 статті 294 КАС України не визначено таких підстав для оскарження ухвали про залишення без задоволення заяви про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 про залишення без задоволення заяви про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії з підстав зазначених відповідачем в апеляційній скарзі оскарженню не підлягає.
Відповідно до частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.
Отже, Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, вірно застосував положення статей 294 та 299 Кодексу адміністративного судочинства України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Зважаючи на викладене суд апеляційної інстанції під час розв`язання питання про взяття до провадження апеляційної скарги надав правильну оцінку матеріалам апеляційної скарги з погляду дотримання скаржником вимог КАС України щодо форми та змісту відповідного процесуального документа, а аргументи касаційної скарги стосовно цього питання не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 12, 294, 299, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі № 620/990/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.
Суддя - доповідач:                                                                                          В. М. Бевзенко
Судді:                                                                                                              С. М. Чиркін
                                                                                                              В. М. Шарапа