ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/27758/20                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Клочкова Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          - Єгорової Н.М.,
суддів                    - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України, Пенсійного фонду України, за участю третіх осіб: Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Київської обласної ради, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:
У листопаді 2020 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України, Пенсійного фонду України, за участю третіх осіб: Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Київської обласної ради, в якому просив суд:
- визнати Державою Україно, незаконним та протиправним використання Міністерством Оборони України та Київським Червонопрапорним Військовим Округом громадянина України ОСОБА_1 , колишнього військовослужбовця НОМЕР_1 Окремого Батальйону Спеціального Захисту військової частини польова пошта НОМЕР_2 , при виконанні ним спеціального Урядового завдання по локалізації та ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з цілодобовим перебуванням його в особливо небезпечній зоні підвищеного радіаційного опромінення за відсутністю належних засобів індивідуального захисту та відповідних приладів радіоакційного контролю з об`явленням “військового стану” та загрозою при цьому його життю та здоров`ю;
- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України, як суб`єкта владних повноважень, при виконанні ними своїх прямих функційних обов`язків, відносно громадянина України ОСОБА_1 , колишнього військовослужбовця НОМЕР_1 Окремого Батальйону Спеціального Захисту військової частини польова пошта НОМЕР_2 , при захисті його конституційних прав та законних інтересів щодо забезпечення пільг і компенсацій, як особі, яка має статус постраждалої внаслідків аварії на Чорнобильській АЕС та статус інваліда війни; 
- зобов`язати Кабінет Міністрів України доручити Міністерству фінансів України разом з відповідними міністерствами забезпечити фінансування, а саме: 
а) МОЗ України разом з АМН України здійснити перерахунок дози опроміненя громадянину України ОСОБА_1 , колишньому військовослужбовцю НОМЕР_1 Окремого Батальйону Спеціального Захисту військової частини польова пошта НОМЕР_2 , та встановити відповідний і вірний медичний діагноз; 
б) МО України видати відповідну довідку з фіксуванням фактично виконаних робіт при ліквідації аварії на ЧАЕС, часу та місця їх виконання, часу перебування в зоні небезпеки під впливом радіоактивного опромінення з об`явленням військового положення та отримавшим колективне переопроміненя громадянину України, ОСОБА_1 , колишньому військовослужбовцю НОМЕР_1 Окремого Батальйону Спеціального Захисту військової частини польова пошта НОМЕР_2 , та виконати протокольне рішення Міжвідомчої Урядової комісії від 05 листопада 2004 року, а саме видати на руки акти за формою Н-1;
- зобов`язати Кабінет Міністрів України разом з Міністерством фінансів України, Державним казначейством України та Пенсійним фондом України: 
а) провести індексацію пенсійного забезпечення та соціальних виплат відповідно до Законів “Про Державний бюджет України” з 2003 року по 2019 рік, нарахувати та виплатити громадянину України ОСОБА_1 суму заборгованості недоотриманої пенсії та соціальних виплат у розмірі 178 615,89 грн (сто сімдесят вісім тисяч шістсот п`ятнадцять гривень 89 коп.); 
б) провести нарахування та виплату недоотриманої пенсії за період з 2015 року по час винесення судового рішення громадянину України ОСОБА_1 у розмірі 885 240,00 грн (вісімсот вісімдесят п`ять тисяч двісті сорок гривень 00 коп.); 
в) виплатити громадянину України ОСОБА_1 суму у розмірі 500 000,00 грн (п`ятсот тисяч гривень 00 коп.) у вигляді моральної шкоди; 
г) виплатити громадянину України ОСОБА_1 суму судових витрат (юридичні послуги, експертизи, документація та ін.) у розмірі 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 коп.): разом стягнути суму у розмірі 1 588 855,89 грн. (один мільйон п`ятсот вісімдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять гривень 89 коп.); 
- зобов`язати Пенсійний фонд України разом з Міністерством соціальної політики перерахувати та призначити громадянину України ОСОБА_1 , колишньому військовослужбовцю НОМЕР_1 Окремого Батальйону Спеціального Захисту військової частини польова пошта 50937, пенсійне забезпечення, як за особливі заслуги перед Україною та виконання ним важливого і відповідального Урядового завдання при ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, з врахуванням фактичних даних праці та періоду перебування ним в зоні небезпеки, встановлення єдиної тарифної ставки, як для особи яка працювала з ядерними відходами та стравляючими речовинами та з зарахуванням всіх належних Урядових постанов та розпоряджень, які регламентували форму і порядок оплати праці громадян, які приймали участь в заходах з локалізації та ліквідації аварії на ЧАЕС.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року позовну заяву повернуто у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, а справу направити на продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що без встановлення та визначення правової позиції суду щодо дій та/або бездіяльності відповідачів, тобто без об`єднання всіх позовних вимог неможливо буде встановити істину та винести справедливе, законне і неупереджене рішення. 
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції – без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої  статті 55 Конституції України  кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша  статті 2 КАС).
Відповідно до пунктів першого та другого  статті 4 КАС  адміністративна справа    - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у    якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
У силу приписів підпунктів 2, 3 та 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Так, згідно з частиною 1 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання в одне провадження позовних вимог, що не пов`язані між собою. 
Разом з тим, виходячи з аналізу змісту позовної заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про перерахунок пенсії позивача жодним чином не пов`язані із вимогами, які стосуються позивача та дій державних органів під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем жодним чином не обгрунтовано пов`язаність позовної вимоги в частині зобов`язання МОЗ України разом з АМН України здійснити перерахунок дози опроміненя громадянину України ОСОБА_1 , колишньому військовослужбовцю НОМЕР_1 Окремого Батальйону Спеціального Захисту військової частини польова пошта НОМЕР_2 , та встановити відповідний і вірний медичний діагноз
Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, підстави позову щодо кожного з відповідачів є різними, індивідуальними, оскільки кожен з них діяв окремо в межах повноважень та у спосіб, які встановлені законом.
Тобто, обставини, заявлені у позові, та підстави позову є різними, не пов`язаними між собою. Предметом позову є об`єднані вимоги, які мають самостійні обсяги доказування та підтверджуються різними доказами.
При цьому, відповідно до пункту 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу). 
У даному випадку позивачем порушено правила частини 1 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, виходячи з наведеного та відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, виключається можливість об`єднання таких вимог в одній позовній заяві, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поряд з викладеним судова колегія зауважує, що встановлені процесуальним законом правила для оформлення позовних заяв, недотримання яких можуть слугувати підставою, зокрема, для повернення позовної заяви чи залишення позовної заяви без руху, не можуть вважатися порушенням права особи на доступ до суду. При цьому, судам необхідно враховувати, що надмірно формальне трактування процесуального законодавства не повинно обмежувати чи зменшувати право особи на доступ до суду. Разом з тим, сторони у справі повинні намагатися належним чином користуватися наданими їм процесуальними правами і дотримуватися процесуальних обов`язків. Процесуальне право суду на повернення позовної заяви, за наявності підстав для цього, у випадку недотримання правил об`єднання позовних вимог, не обмежує право особи на звернення до суду та не позбавляє права на звернення до суду повторно в порядку, встановленому законом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 лютого 2019 року у справі № 809/727/18.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.          

Суддя-доповідач                                                                      Н.М. Єгорова 
Судді                                                                                           Є.О. Сорочко 
                                                                                                              І.В. Федотов