П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/2553/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Фелонюк Д.Л.  
Суддя-доповідач -  Боровицький О. А.   
22 березня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Шидловського В.Б. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з  позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ГУ ПФУ в Хмельницькій області) в якому просила:
-визнати протиправною відмову від 02.03.2020 №2200-0301-8/7519 ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу періоди роботи дояркою з 05.09.1994 по 31.12.1998, з 01.01.2005 по 11.05.2010 в приватному підприємстві ім. Г.І. Ткачука с. Кремінна Городоцького району Хмельницької області;
- зобов`язати відповідача призначити пенсію згідно з пунктом 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з часу звернення 12.02.2020.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено.
Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 12.02.2020 ОСОБА_1 звернулась із заявою до ГУ ПФУ в Хмельницькій області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До заяви додані відповідні документи.
Проте, рішенням від 19.02.2020 №220450000272 ГУ ПФУ в Хмельницькій області відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком згідно з заявою від 12.02.2020 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 20 років, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Також, листом №2200-0301-8/7519 від 02.03.2020 ГУ ПФУ в Хмельницькій області повідомило позивача про результатами розгляду її заяви, у тому числі про вказане рішення. При цьому, зазначено, що за результатами проведеної звірки відповідності поданих довідок первинним документам до стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, не враховано періоди роботи з 05.09.1994 по 31.12.1998 та з 01.01.2005 по 11.05.2010. Вказано, що страховий стаж позивачки становить 34 роки 11 місяців 9 днів, у тому числі роботи дояркою-свинаркою - 10 років 10 місяців 21 день, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах.
Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (Закон №1058).
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці  СРСР від 20.07.74  №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики  №259/34/5 від 08.06.2001 року,  трудова  книжка  є  основним  документом   про   трудову діяльність працівника.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок).
Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пунтку 3 Порядку, за  відсутності  трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні  необхідні  записи  або  містяться неправильні чи    неточні   записи   про   періоди   роботи,  для підтвердження  трудового  стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного  соціального  страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і   відомості   на  видачу  заробітної  плати, посвідчення,  характеристики,  письмові трудові договори і угоди з відмітками  про  їх  виконання  та  інші  документи,  які  містять відомості  про періоди роботи.
Відповідно до пункту18 Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Тобто, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відповідно до ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Так, Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (Закон №1788).
Порядок призначення та виплати пенсій в зазначений період визначався Законом Союзу Радянських соціалістичних республік «Про державні пенсії», який набув чинності з 1956 року.
Статтею 53 Закону Союзу Радянських соціалістичних республік «Про державні пенсії» передбачалося, що пенсії обраховуються з середньомісячного фактичного заробітку. В цей заробіток включаються всі види заробітної плати, на які нараховуються страхові внески, крім заробітної плати за понадурочну роботу, за сумісництво та будь-якого роду виплат одночасного характеру. Щорічна винагорода за вислугу років включається до заробітної плати, з якого обраховуються пенсії.
Підпунктом «а» пункту 1 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №590 від 3 серпня 1972 рок (Положення №590), передбачено, що відповідно до Закону про державні пенсії, пенсії призначаються та виплачуються робітникам, службовцям та іншим громадянам, на яких розповсюджується державне соціальне страхування.
Згідно зі ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ до стажу стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Так, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 у спірний період працювала в приватному підприємстві ім. Г.І. Ткачука, яке неодноразово реорганізовувалося, дояркою з 05.09.1994 по 16.02.1997, з 16.02.1998 по 31.03.1998, з 01.04.1998 по 28.01.1999, з 01.03.2001 по 11.05.2010. Вказані записи у трудовій книжці позивачки виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ і завірені печаткою роботодавця.
Із змісту архівної довідки №04-06/581 від 27.04.2020, виданої Архівним відділом Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області, встановлено, що 26.01.1990 було створено колгосп ім. Г.І. Ткачука с. Кремінна Городоцького району Хмельницької області. У 1992 році колгосп ім. Г.І. Ткачука с. Кремінна було реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Г.І. Ткачука с. Кремінна. 
Рішенням членів загальних зборів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Г.І. Ткачука с. Кремінна від 16.02.1997 було створено на його базі приватну орендну спілку "Кремінянська" с. Кремінна. У 2000 році ПОС "Кремінянська" с. Кремінна було реорганізовано у приватний сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Г.І. Ткачука с. Кремінна. У 2001 році на базі приватного сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Г.І. Ткачука с. Кремінна було створене приватне підприємство ім. Г.І. Ткачука.
Відповідно до довідки приватного підприємства ім. Г.І. Ткачука від 21.03.2018 №2 позивачка працювала дояркою на цьому підприємстві в періоди з 05.09.1994 по 16.02.1997, з 16.02.1997 по 31.03.1998, з 01.04.1998 по 28.01.1999, з 28.01.1999 по 15.02.2000, з 15.02.2000 по 01.03.2001, з 01.03.2001 по 11.05.2010. Також вказано про те, що позивачка виконувала встановлену норму обслуговування тварин.
Згідно архівної довідки №105/01-32 від 11.02.2020, виданою Районним трудовим архівом Городоцької районної ради Хмельницької області, позивачка працювала в приватному підприємстві ім. Г.І. Ткачука з 1994 року по 1998 рік включно - телятницею, з 1999 року по 2004 рік включно - дояркою. Відомості щодо професії в період з 2005 року по 2010 рік відсутні.
Також, в архівних довідках №04-06/579 від 27.04.2020 та №04-06/580 від 27.04.2020, виданих Архівним відділом Городоцької районної державної адміністрації Хмельницької області, зазначено, що у протоколі засідання правління колективного сільськогосподарського підприємства ім. Г.І. Ткачука с. Кремінна №16 від 05.09.1994 значиться запис про прийняття ОСОБА_1 на роботу дояркою на фермі ВРХ; у наказі підприємства ім.Г.І.Ткачука №5 від 03.03.2001 значиться запис про прийняття по переводу на роботу ОСОБА_1 (робочої ВРХ).
Крім того, у довідці приватного підприємства ім. Г.І. Ткачука від 21.03.2018 №2 зазначено, що ОСОБА_1 виконувала встановлену норму обслуговування тварин.
Так, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року  №22-1, передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (Порядок №22-1).
Пунктом 4.2 Порядку №22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
У необхідних випадках посадовими особами територіальних органів Пенсійного фонду України надається допомога щодо одержання відсутніх у особи документів для призначення пенсії.
Вказане свідчить, що відповідача законодавцем не тільки наділено правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й покладено на нього обов`язок  витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на органи пенсійного фонду завдань та допомагати особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у неї документів  для  призначення  пенсії.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 надала органу Пенсійного фонду усі документи, які вона могла отримати, у підтвердження періоду роботи в приватному підприємстві ім. Г.І. Ткачука с. Кремінна Городоцького району Хмельницької області з 05.09.1994 по 31.12.1998, з 01.01.2005 по 11.05.2010, а тому відповідач в разі виникнення в нього сумніву щодо достовірності поданих позивачем документів, повинен був звернутись до  відповідних установ та організацій самостійно та одержати від необхідні відомості. Однак відповідач лише повідомив позивачу про те, що надані нею документи мають певні недоліки.
Твердження відповідача про те, що позивач не працювала дояркою в період з 1994 року по 1998 рік та з 01.01.2005 по 11.05.2010 та відсутність підтвердження виконання нею встановлених норм обслуговування грунтуються виключно на його особистих припущеннях, оскільки в матеріалах справи немає жодного   доказу на підтвердження вказаної обставини.
Також, відповідачем не надано письмових доказів на спростування доказів наданих позивачем у підтвердження заявлених позовних вимог.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання суддями та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Шидловський В.Б.