ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 810/4194/15
касаційне провадження № К/9901/13923/18
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Хохуляка В.В.,  Ханової  Р.Ф., 
 
розглянув у спрощеному провадженні без повідомлення сторін касаційну скаргу Київської митниці ДФС (далі - Митниця) на постанову Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2015 (суддя Балаклицький А.І.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016 (головуючий суддя - Ключкович В.Ю., судді - Мамчур Я.С., Петрик І.Й.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеропт-Люкс» (далі - Товариство) до Київської митниці ДФС, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області (далі - Казначейство), про скасування рішень про коригування митної вартості товарів, карток відмови в прийняття митної декларації та стягнення коштів, 

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року Товариство звернулось до суду із позовом до Митниці, за участі Казначейства, у якому просило: скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 125110008/2015/010056/2 від 20.05.2015 та № 125110008/2015/010061/2 від 27.05.2015; скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110008/2015/00021 від 20.05.2015 та № 125110008/2015/00022 від 27.05.2015; стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства 124462,33 грн., сплачених на виконання оспорюваних рішень Митниці.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалося на те, що Митниці були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів, що надійшли до України на підставі зовнішньоекономічного контракту, які не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та інших характеристик, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України. Митниця витребувала додаткові документи, відмовила у прийнятті митних декларацій та прийняла рішення про коригування митної вартості товару. Вважаючи картки відмови та рішення Митниці такими, що не відповідають чинному законодавству, позивач просив їх скасувати, та стягнути сплачені Товариством платежі у якості фінансових гарантій для випуску товарів у вільний обіг.  

Київський окружний адміністративний суд постановою від 02.10.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016, позов задовольнив частково: визнав протиправними та скасував рішення про коригування митної вартості товарів № 125110008/2015/010056/2 від 20.05.2015 та  № 125110008/2015/010061/2 від 27.05.2015; визнав протиправними та скасував картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110008/2015/00021 від 20.05.2015 та № 125110008/2015/00022 від 27.05.2015. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що Товариство для оформлення товару за першим методом (за ціною контракту) надало усі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, які не містили розбіжностей, наявних ознак підробки, та містили відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; Митниця безпідставно застосувала резервний метод визначення митної вартості товару та не довела неможливість визначення митної вартості товару за ціною контракту та необхідності визначення такої вартості за другорядним методом; наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за резервним методом, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, з урахуванням того, що безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Також суд виходив з того, що скасування рішення Митниці про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування карток відмови. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що позивачем не було надано доказів дотримання процедури повернення надмірно сплачених коштів.

Митниця оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 07.07.2016 відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. 

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки суди не надали належної правової оцінки тому, що: підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах ЄАІС ДМСУ інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів; здійснивши аналіз попередніх митних оформлень та рішень інших митних органів щодо митного оформлення подібних товарів, було з`ясовано, що на ідентичний товар наявна інша цінова інформація щодо імпортних операцій по митних деклараціях від 19.05.2015 № 8070000011/2015/000797/2 та № 807000011/2015/0007978/2; Товариством не було подано проформи-інвойсу; у платіжному дорученні № 2 від 20.05.2015 у графі «призначення платежу» була невірно вказана дата контракту. Решта доводів скаржника зводиться до цитування норм Митного кодексу України.

У запереченні на касаційну скаргу Товариство просить суд відмовити у її задоволенні, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін з підстав того, що: проформа-інвойс є попереднім рахунком, не виконує функції рахунка як платіжного документа, з огляду на що Товариством подавалися інвойси, які є обов`язковими документами, які супроводжують зовнішньоекономічні угоди; неправильне зазначення дати контракту було зумовлене опечаткою банківської установи, яка надала офіційну банківську виписку про уточнення реквізитів. 

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 18.01.2021 прийняв касаційну скаргу Митниці до провадження і призначив справу до касаційного розгляду у спрощеному провадженні без повідомлення сторін на 19.01.2021.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та, враховуючи межі касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди встановили, що   01.02.2015 між Товариством (Україна) (покупцем) та Компанією Wiesenhof International GmbH (Німеччина) (продавцем) був укладений контракт №W-5-2015, відповідно до умов якого продавець зобов`язався поставити, а покупець придбати, отримати та оплатити заморожене куряче м`ясо механічної обвалки на умовах та за ціною, зазначених в інвойсах на кожну окрему партію товару.

19.05.2015 з метою митного оформлення товару Товариством було подано до Митниці митну декларацію від 19.05.2015 №125110008/2015/108270 на товар: м`ясо куряче (частини тушок): Frozen Chicken (MDM) механічної обвалки (ММО), подріблене, перемелене, у вигляді однорідної маси рожевого кольору для промислової переробки, заморожене, без харчових добавок, без приправ та без теплової кулінарної обробки товщиною не більше 1,2 мм. Вага нетто - 20791 кг. Дата виготовлення 04/2015р. Термін придатності: 12 міс. Виробник: Anhaltinische Geflugelspezialitaten GmbG. Країна виробництва - DE. Митна вартість зазначеного товару була визначена Товариством виходячи з ціни контракту, тобто за основним (першим) методом.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару за митною декларацією від 19.05.2015 №125110008/2015/108270 Товариством було надано митному органу наступні документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами №807/2014/0000157 від 14.11.2014; міжнародну автомобільну накладну (CMR) №AU14-011072-052000 від 15.05.2015; книжку МДП  (Carnet TIR) №XZ.75585242 від 17.05.2015; рахунок-фактуру (інвойс) №011072 від 15.05.2015; зовнішньоекономічний договір №W-5-2015 від 01.02.2015; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №3 від 01.05.2015; договір про надання послуг митного брокера №21-10/14 від 21.10.2014; ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 №199727 від 19.05.2015; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 15.05.2015; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 15.05.2015; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 15.05.2015; міжнародний ветеринарний сертифікат 27/05/2015 від 15.05.2015; сертифікат про походження товару загальної форми №А15577209 від 15.05.2015; якісне посвідчення б/н від 15.05.2015; копію митної декларації країни відправлення MRN 15 DE738017789142E6 від 15.05.2015; інформаційний код результатів митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №1/1-1-0-1/1.3/00/1/3/1.5 від 20.05.2015. Розрахована декларантом митна вартість товару згідно з наданими документами становить 4989,84 Євро за вагу нетто 20791 кг.

За результатами розгляду митним органом поданих документів Товариство отримало рішення про коригування митної вартості товару від 20.05.2015 №125110008/2015/010056/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.05.2015 №125110008/2015/00021. Рішенням про коригування митної вартості товару від 20.05.2015 №125110008/2015/010056/2 було збільшено митну вартість товару з 4989,84 Євро до 10592,70 Євро за вагу нетто 20791 кг.

У графі 33 оскаржуваного рішення від 20.05.2015 Митниця в обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, послалась на те, що декларантом не подано додаткові документи для підтвердження числових значень складових митної вартості. Метод за ціною договору щодо ідентичних та подібних товарів не був використаний у зв`язку з відсутністю митних оформлень ідентичних та аналогічних товарів. Метод на основі віднімання та додавання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю даних щодо основних складових вартостей матеріалів та витрат. Резервний метод застосований відповідно до вимог пункту 8  статті 57 Митного кодексу України  з урахуванням інформації, наявної в митному органі, а саме - рішення про коригування митної вартості від 19.05.2015 №807000011/2015/000797/2, де товар оформлений за рівнем митної вартості 0,5268 євро/кг за перерахунком у дол. США 0,6 кг/дол. США, що відповідає даним у попередньому Меморандумі.

Також, з метою митного оформлення імпортованого товару Товариство подало до Митниці митну декларацію від 25.05.2015 №125110008/2015/108483 на товар: фарш з м`яса курячого (частини тушок): Frozen Chicken (MDM) механічної обвалки (ММО), подріблене, перемелене, у вигляді однорідної маси рожевого кольору для промислової переробки, заморожене в блоках, без харчових добавок, без приправ та без теплової кулінарної обробки товщиною не більше 1,2 мм. Вага нетто - 21031,5 кг. Дата виготовлення 05/2015р. Термін придатності: 12 міс. Виробник: Anhaltinische Geflugelspezialitaten GmbG. Країна виробництва - DE. Митна вартість зазначеного товару була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним (першим) методом.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару за митною декларацією від 25.05.2015 №125110008/2015/108483 позивачем було надано митному органу наступні документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами 807/2014/0000157 від 14.11.2014; міжнародну автомобільну накладну (CMR) №AU14-011261-052000 від 20.05.2015;  книжку МДП  (Carnet TIR) №XZ.75581788 від 21.05.2015; рахунок-фактуру (інвойс) №011261 від 20.05.2015; зовнішньоекономічний договір №W-5-2015 від 01.02.2015; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №3 від 01.05.2015; договір про надання послуг митного брокера №21-10/14 від 21.10.2014; ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 №199754 від 25.05.2015; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 20.05.2015; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 20.05.2015; міжнародний ветеринарний сертифікат 37/05/2015 від 20.05.2015; сертифікат про походження товару загальної форми №А15582741 від 20.05.2015; якісне посвідчення б/н від 20.05.2015; копію митної декларації країни відправлення MRN 15 DE738018049343E1 від 20.05.2015. Розрахована декларантом митна вартість товару згідно з наданими документами становить 5047,56 Євро за вагу нетто 21031,5 кг.

За результатами розгляду митним органом поданих документів Товариство отримало рішення про коригування митної вартості товару від 27.05.2015 №125110008/2015/010061/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.05.2015 №125110008/2015/00022. Рішенням про коригування митної вартості товару від 27.05.2015 №125110008/2015/010061/2 було збільшено митну вартість товару з 5047,56 Євро до 11079,39 Євро за вагу нетто 21031,5 кг.

У графі 33 оскаржуваного рішення від 27.05.2015 Митниця в обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано послався на те, що у зв`язку з виявленими розбіжностями у поданих до митного контролю документів, відповідно до вимог  статті 53 Митного кодексу України  декларанту надане повідомлення про необхідність подання додаткових документів. Метод за ціною договору не застосовується, тому що декларантом не подано додаткові документи для підтвердження числових значень складових митної вартості. Метод за ціною договору щодо ідентичних та подібних товарів не був використаний у зв`язку з відсутністю митних оформлень ідентичних та аналогічних товарів. Метод на основі віднімання та додавання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю даних щодо основних складових вартостей матеріалів та витрат. Резервний метод застосований відповідно до вимог пункту 8  статті 57 Митного кодексу України з урахуванням інформації, наявної в митному органі, а саме - рішення про коригування митної вартості від 19.05.2015 №807000011/2015/000797/2 та №807000011/2015/0007978/2, де товар оформлений за рівнем митної вартості 0,5268 євро/кг за перерахунком у дол. США 0,6 кг/дол. США, що відповідає даним у попередньому Меморандумі.

З метою випуску задекларованого товару у вільний обіг позивач подав до митного органу нові митні декларації, в яких скоригував митну вартість товару з урахуванням рішень митного органу, сплатив митні платежі та перерахував на депозитний рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів (гарантійне зобов`язання), обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. 

При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 264 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що: декларант Товариства одночасно з митними деклараціями в повному обсязі надав до Митниці документи, які підтверджують митну вартість товару, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, тоді як Митниця не довела, що подані Товариством документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, з урахуванням того, що: рішення Харківської митниці №807000011/2015/00797/2 від 19.05.2015 (інформація    в якому стала підставою для прийняття оскаржуваних рішень Митниці) було відкориговане Харківською митницею та митну вартість товару Товариства задекларовано за ціною договору, що підтверджується  аркушем коригування митної декларації від 20.05.2015 15:05:59 № 807110001/2015/004230, наданим до суду апеляційної інстанції); розбіжності у графі «призначення платежу» платіжного доручення були усунуті шляхом подання офіційної виписки з банківської установи про уточнення реквізитів до платіжних доручень; проформа-інвойс не передбачена митним законодавством як обов`язкова, з урахуванням того, що при митному оформленні декларантом Товариства був наданий інвойс, про що зазначено у графі 44 митних декларацій (номер за класифікатором документів - 3105). При цьому, Митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом № 1). Також, суди виходили з того, що скасування рішення Митниці про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

При цьому, суди обґрунтовано виходили з того, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять, а навпаки свідчать про протилежне.

Таким чином, доводи Митниці, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у постанові Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2015 та ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016, оскільки суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні її касаційної скарги слід відмовити. 

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Митниці підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2015 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016 - без змін. 

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359  Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Київської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 02.10.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді	Л.І. Бившева В.В. Хохуляк   Р.Ф. Ханова