ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 року          м. Дніпро         Справа №  904/1647/20 

          Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
          головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б.,
секретар судового засідання Манчік О.О.,
розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" 
про           ухвалення додаткової постанови 
у справі           № 904/1647/20 
за позовом           Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ 
в особі          Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
          до                     Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг",                м. Кривий Ріг Дніпропетровської області  
          про                      стягнення плати за користування вагонами в сумі 334 321,92 грн. 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської  області від 13.08.2020р. відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2020р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2020р. - залишено без змін.
23.11.2020р. на адресу апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткової постанови у справі № 904/1647/20 щодо  розподілу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. У вказаній заяві відповідач просить розглянути заяву за його відсутності.
Разом з тим, у зв`язку із надходженням касаційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2020р. та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2020р. справа № 904/1647/20 була направлена 04.12.2020р. до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.12.2020р. відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 904/1647/20 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"  на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2020р. та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2020р.
Справа № 904/1647/20 надійшла на адресу апеляційного господарського суду 11.01.2021р. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.01.2021р. розгляд заяви Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу призначено в судовому засіданні на 25.01.2021р.
Учасники провадження у справі наданими їм процесуальними правами не скористались та не забезпечили явку в судове засідання повноважних представників.
Разом з тим, 22.01.2021р. на адресу апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду заяви на іншу дату. У вказаному клопотанні представник позивача посилається на наказ від 22.06.2020р. № 215/Н "Про простій працівників регіональної філії "Придніпровська залізниця", згідно з яким АТ "Українська залізниця" встановлено період простою з 20.03.2020р. по 31.08.2020р. з 4 денним робочим тижнем (вихідний день – понеділок). Представник позивача звертає увагу  на перебування багатьох працівників позивача на лікарняному, а також, що станом на 22.01.2021р. заява від відповідача на адресу позивача не надходила.
Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Таким чином, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності учасників провадження у справі. 
25.01.2021р. в судовому засіданні апеляційним господарським судом прийнято вступну та резолютивну частини додаткової постанови. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту поданої заяви Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про ухвалення додаткової постанови про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, вважає за можливе її задовольнити частково з огляду на наступне.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. 
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 
Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу іншою стороною, суд надає оцінку доказам, які підтверджують факт надання заявнику правничої допомоги, її обсяг та вартість. 
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу від 08.10.2020р. (який надійшов до суду апеляційної інстанції 09.10.2020р.) просив стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 грн. Посилався на те, що між відповідачем (клієнт) та АО "Фенікс" (адвокат) укладений договір про правове обслуговування підприємства №01/11/17-3317 від 06.11.2017р. Згідно п. 1.2.1. вказаного договору адвокат здійснює представництво інтересів клієнта, що розглядається в судах першої, апеляційної, касаційної інстанції. Згідно п. 8.1. договору (в редакції додаткової угоди від 08.10.2019р.) термін дії договору до 01.11.2020р. Вартість послуг адвоката встановлюється на підставі прайсових цін (п. 4.1. договору). Пункт 4.6. договору (в редакції додаткової угоди № 17 від 28.09.2019р.) передбачає здійснення клієнтом авансових платежів до моменту прийняття послуг. Згідно додаткової угоди № 2 від 16.01.2018р. щомісячна вартість послуг адвоката в судах першої, апеляційної, касаційної інстанцій складає 250 000,00 грн. Платіжним дорученням № 600031365 від 17.09.2020р. клієнт сплатив адвокату 900 000,00 грн. винагороди за вересень 2020р. Згідно звіту адвоката в вересні 2020р. здійснюється представництво інтересів відповідача в апеляційній інстанції у справі № 904/1647/20. Відповідно до опису робіт вартість послуг адвоката складає 20 000,00 грн.  
За змістом ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020р. у справі № 910/4201/19).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.  До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
За змістом п. 1 ч.  2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Частинами 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
За приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до матеріалів справи, про необхідність розподілу судових витрат, в тому числі на правничу допомогу, відповідачем заявлено у відзиві на апеляційну скаргу, зазначений попередній (орієнтовний) розмір таких витрат. 
Згідно із Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність": договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1); адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (ч.  3 ст. 4).
Як вбачається з матеріалів даної справи, в якості підтвердження витрат на послуги адвоката відповідач надав договір про правове обслуговування підприємства № 01/11/17-1-3317 від 06.11.2017р., укладений Адвокатським об`єднанням "Фенікс" та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг". 
Відповідно до п. 1 договору № 01/11/17-1-3317 Клієнт доручає, a Адвокат приймає на себе обов`язки надавати юридичну і адвокатську допомогу в обсязі і на умовах, передбачених цим договором. В межах цього договору Адвокат приймає на себе виконання наступної правової та адвокатської роботи, зокрема, здійснює представництво інтересів Клієнта у судових спорах наступної категорії та підсудності (господарських спорах, що розглядаються в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції – п.п.1.2.1 п.1.2 договору).
Згідно з п.4.1, 4.5 договору послуги, передбачені договором оплачуються Клієнтом на підставі відповідної додаткової угоди, якою сторони встановлюють вартість таких послуг та порядок їх оплати. Вартість таких послуг встановлюється на підставі прайсових цін Адвоката (додаток №1 до договору) та при необхідності може бути скорегована у відповідній додатковій угоді. Оплата по даному договору здійснюється по факту наданих послуг протягом 15 календарних  днів з дати підписання акту наданих послуг, оформленого у двосторонньому порядку та оригіналів рахунків, доданих до них, шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок адвоката. 
За п. 8.1 договору договір набирає чинності з 01.11.2017р. і діє по 01.11.2019р.
Також до вказаного договору відповідачем надані:
- додаткова угода № 13 від 08.10.2019 до договору, якою продовжено дію договору до 01.11.2020р., викладено в новій редакції п. 4.6 договору щодо порядку оплати по договору, викладені в новій редакції банківські реквізити сторін;
- додаткова угода № 17 від 28.09.2020р., відповідно до якої продовжили термін дії договору до 01.11.2021р., доповнили п. 4.6 договору умовами щодо складання та надання клієнту фірмою податкової накладної; доповнили договір пунктами 4.8, 4.9, 7.3, 7.4 та 10.16.
Крім того, відповідачем наданий додаток № 1 до договору (Прайсові ціни Адвоката), яким визначена вартість години роботи адвоката за кожний вид робіт (наданих послуг). 
Даним додатком визначено, що загальна вартість послуг Адвоката визначається на підставі опису робіт, що формується адвокатом з урахуванням фактично витраченого часу та підтверджується клієнтом шляхом затвердження відповідного звіту. При цьому, в додатку        № 1 зокрема зазначено, що вартість правового аналізу рішення суду першої інстанції складає 1 000 грн. за 1 годину; вартість підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу складає   1 000 грн. за 1 годину; вартість супроводження справи в суді апеляційної інстанції незалежно від кількості судових засідань складає 17 000 грн. 
Адвокатом надано складений в односторонньому порядку опис робіт (наданих послуг) у справі № 904/1647/20, відповідно до якого він здійснив вивчення та правовий аналіз апеляційної скарги протягом години вартістю 1 000 грн. за 1 годину (1 000 грн.), підготував та подав відзив на апеляційну скаргу протягом 1 години вартістю 2 000 грн. за годину (всього 2 000 грн.), а також визначена категорія робіт – супроводження справи у Центральному апеляційному господарському суді незалежно від кількості судових засідань, фіксованою  вартістю 17000 грн.  Загальна вартість робіт становить 20 000 грн. 
Також до відзиву в якості додатку долучено підписаний між адвокатським об`єднанням та відповідачем звіт адвоката стосовно спорів, що розглядаються в господарських судах (першої, апеляційної та касаційної інстанції) за вересень 2020р., зокрема і у даній справі                        № 904/1647/20, якою зафіксована вартість послуг у справі в сумі 20 000 грн.
Згідно з довіреністю № 14-415юр. від 15.11.2019р. Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" уповноважило адвоката Бобиль В.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1009 від 14.06.2001р.) на представництво його інтересів. Вказаний адвокат і готував відзив на апеляційну скаргу.
На виконання цього договору відповідачем за платіжним дорученням № 600031365 від 17.09.2020р. сплачено АО "Фенікс" 900 000  грн. 
Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього    Кодексу    визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
          Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
          При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006р. у справі "Двойних проти України" (п. 80), від 10.12.2009р. у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (п.п. 34-36), від 23.01.2014р. у справі "East/West Alliance Limited" проти України”, від 26.02.2015р. у справі "Баришевський проти України" (п. 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
          Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено в документи інформації щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та, навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. 
          Водночас згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 76-79 ГПК України.
Згідно з частинами 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
          Відповідно до ч. 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням приписів ч. 4 ст. 129 ГПК України та враховуючи, що рішення суду першої інстанції, залишене без змін апеляційним господарським судом, відбулось на користь відповідача, судові витрати мають бути покладені на позивача у даній справі. 
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Суд, керуючись частинами 5-7, 9    ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Таким чином, керуючись положеннями ч. 5 ст. 129 ГПК України, зокрема щодо визначення обґрунтованості витрат, вказаних заявником  в описі робіт у справі № 904/1647/20, суд вважає необхідним відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, що узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові  від 03.10.2019р. по справі № 922/445/19. Зокрема, обмежити витрати на правничу допомогу до розумного розміру.
Так, в описі робіт відповідачем зазначено про вивчення та правовий аналіз апеляційної скарги протягом однієї години вартістю 1 000 грн. та підготовку і подання відзиву на апеляційну скаргу протягом однієї години вартістю 2 000 грн. Разом з тим, в додатку № 1 "Прайсові ціни" зазначено, що вартість за підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу складає  1 000 грн. за 1 годину та визначена фіксована вартість за супроводження справи в суді апеляційної інстанції незалежно від кількості судових засідань. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат відповідача участі не брав, а за вчинення кожної дії на стадії апеляційного розгляду визначена окрема ціна, в даному випадку за підготування відзиву на апеляційну скаргу та правовий аналіз апеляційної скарги. 
Обставини справи свідчать, що справа  не є складною і підготовка до її розгляду (в апеляційній інстанції) не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль; при цьому, розгляд справи не був тривалим (апеляційна скарга розглянута за одне засідання). 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що витрати порівняно зі складністю справи є не співрозмірними та істотно завищеними, тому вирішив обмежити розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача до розумного розміру - до 2 000 грн., в решті заявлених вимог відповідача  про відшкодування витрат на правничу допомогу суд відмовляє.  
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, апеляційний господарський суд 

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про ухвалення додаткової постанови у справі   № 904/1647/20 про розподіл витрат на правничу допомогу – задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. 
Видачу наказу з урахуванням необхідних реквізитів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткової постанови складено 01.02.2021р.

Головуючий суддя                                                            І.О. Вечірко

Суддя                                                                                Л.М. Білецька

            Суддя                                                                                Ю.Б. Парусніков