Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року                                                         м. Рівне
Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,
з участю:
захисника – Удода В.Ф., 
потерпілої – ОСОБА_1 ,
представника потерпілої – Боротюка О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника потерпілої Боротюка О.О. на постанову Березнівського районного суду Рівненської області від 27 січня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Березнівського районного суду Рівненської області від 27 січня 2021 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з протоколами про адміністративне правопорушення серія АПР 18 № 750059 від 26 листопада 2020 року та серії АПР 18 № 750181 від 15 грудня 2020 року ОСОБА_2 притягується до відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення за наступних обставин: а саме 22 листопада 2020 року за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинив психологічне насильство в сім`ї, а саме вигнав свою матір ОСОБА_1 з її кімнати, тобто скоїв своїми діями правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП крім того, 
26 листопада 2020 року о 18 год. 30 хв. за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинив психологічне насильство в сім`ї, а саме вчинив сімейну сварку відносно своєї матері ОСОБА_1 , тобто скоїв своїми діями правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В поданій апеляційній скарзі представник потерпілої Боротюк О.О. просить постанову суду скасувати, визнати  ОСОБА_2  винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Зазначає, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази вчинення  ОСОБА_2  психологічного насильства щодо ОСОБА_1 . 
ОСОБА_3 також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова винесена відносно  ОСОБА_2 27 січня 2021 року (а.с.37). 
Копія постанови суду була отримана ОСОБА_3 11 лютого 2021 року (а.с.36). 
Апеляційна скарга подана 19 лютого 2021 року. 
Оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
На розгляд адміністративної справи в апеляційний суд ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.
Захисник Удот В.Ф., потерпіла ОСОБА_1 та її представник Боротюк О.О. вказали на можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_2 .
       Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.  
           За наведених обставин, а також з метою недопустимості порушення строків розгляду справи суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_2 .
Заслухавши доводи потерпілої  ОСОБА_1  та її представника Боротюка О.О. на підтримання апеляційної скарги, думку захисника Удода В.Ф., який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення « поза розумним сумнівом » ( рішення ЄСзПЛ « Авшар проти Туреччини » ). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).
Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.
Під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_1 надала пояснення, що її син ОСОБА_2 з 2018 року поводить себе неправильно. Безпідставно вчиняє відносно неї та її дочки ОСОБА_4 різні неприємності, які полягають в тому, що він закриває кімнату де проживає, прокидається в 5 ранку, чим заважає 
 ОСОБА_1 відпочивати. Зазначила, що ОСОБА_2 не вчиняв будь-яких дій, які б проявлялися в застосуванні фізичного впливу чи образ нецензурною лайкою. 
Захисник Удод В.Ф. надав пояснення, що інкримінованих правопорушень ОСОБА_2 не вчиняв. Вказав, що ОСОБА_2 є прислужником Свято-Успенської Святогірської ОСОБА_5 та знаходиться на повну монастирському забезпеченні. Під час відпустки ОСОБА_2 проживає в будинку за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 разом із своєю матір`ю ОСОБА_1 та з родиною сестри ОСОБА_4 . Наголосив на тому, що 31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 уклала договір дарування вище вказаного будинку своїй дочці ОСОБА_4 . Саме з того часу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 виникають непорозуміння стосовно користування житлом. 
Апеляційний суд приймає пояснення захисника Удода В.Ф., оскільки доказів у підтвердження того, що ОСОБА_2 вчинив дії зазначені у диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП та настання для потерпілої наслідків, вказаних у цій статті суду не надано.
В даному випадку мають місце цивільно-правові відносно щодо права користування будинком у якому проживає ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто. 
       Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження.
Постанову Березнівського районного суду Рівненської області від 27 січня 2021 року відносно ОСОБА_2 – без змін, а апеляційну скаргу представника Боротюка О.О. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                         О.І. Полюхович