ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 336/6913/20                                  Головуючий в 1 інст. Дмитрюк О.В.
Провадження №33/807/133/21                                                  Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - Квітки І.І., його захисника – адвоката Мітасова М.І. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1  за апеляційними скаргами останнього та його захисника  – адвоката Фоменко А.С. на постанову  Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12 січня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, який працює в компанії «ONUR» водієм, проживає: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454,00 грн.

Згідно з постановою суду, 06 листопада 2020 року о 12-00 годині ОСОБА_1 на 292 км траси М-18 керував транспортним засобом «VOLVO FMX», д.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, - звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій зобов`язаний на вимогу робітника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану постанову суду скасувати, закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Фоменко А.С. просить постанову суду скасувати, закрити провадження в справі у зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням.
В обґрунтування своїх вимог  ОСОБА_1  зазначає, що вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, з`ясував не в повному обсязі та надав невірну оцінку подіям, що відбулись.
Весь час працівники поліції пропонували йому вирішити питання шляхом дачі хабара, на що він не погоджувався, поліцейські створили йому штучну ситуацію та зробили його винуватцем. 
Адміністративне правопорушення, яке йому інкримінують, він не вчиняв, був вимушений самостійно вчиняти дії для здобуття доказів своєї невинуватості.
Відсутність підпису в протоколі не свідчить про те що він відмовився пройти медичне обстеження, а свідчить лише про те, що він відмовлявся залишити автомобіль з матеріальними цінностями до прибуття співробітників «ONUR».
Крім того, жодного разу він не був в суді та йому стало відомо про те, що проти нього було винесено постанову від 12 січня 2021 року від його нового захисника.
Жодних викликів до суду він не отримував.
Якби його викликали до суду, то він виклав би дійсні обставини справи, а також відомості про те, що протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №411100 від 06 листопада 2020 року складений в умовах штучної ситуації, є сфальсифікованим проти нього та незаконним.
Крім зазначеного, факт відсутності вживання ним наркотичних засобів також підтверджує проходження на підприємстві передрейсового медичного огляду для водіїв транспортних засобів, який здійснюється відповідно до Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України від 5 червня 2000 року №124/345, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 липня 2000 року за №435/4656.
Крім того, ним надано Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 листопада 2020 року за №5479, а також результати аналізів, з яких вбачається, що він дійсно самостійно пройшов медичний огляд з метою виявлення стану сп`яніння, за результатами якого вбачається, що ні алкогольного ні наркотичного сп`яніння у нього не виявлено.
Працівники поліції повинні були доставити його до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду на стан сп`яніння. Оскільки, працівниками поліції не виконано вказані вимоги, він самостійно вжив заходи щодо встановлення його дійсного стану.

З наведених вище обставин вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог закону, чим порушено його права та законні інтереси. В свою чергу, поновлення таких прав можливе шляхом скасування постанови та закриття провадження в справі.

В обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_1 – адвокат Фоменко А.С. зазначає, що постанова суду, на її думку, є такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, з порушенням права на захист, та вважає, що суд неправильно вирішив справу, не дав належної та об`єктивної оцінки наявним у справі письмовим доказам, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи вважав доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Судом при розгляді цієї справи дотримання поліцейським вимог ч.5 ст.266 КУпАП та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не перевірено, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження.
Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, суд формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та наявні в матеріалах справи інші докази.
Судом не прийнято до уваги те, що ОСОБА_1 звернувся до медичного закладу самостійно, протягом двох годин з моменту складання протоколу, що свідчить про те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 06 листопада 2020 року, проведеному о 14 годині 15 хвилин, у гр. ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.
Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалу.
Судом не було враховано, що ОСОБА_1 працює водієм в компанії «Онур», що він не міг залишити вказаний автомобіль з вантажем без нагляду та охорони, про що повідомив працівників поліції, і в подальшому самостійно пройшов такий огляд, але під час складення протоколу працівники поліції не роз`ясняли ОСОБА_1 порядок проходження медичного огляду та не вказували йому, що такий огляд необхідно проходити лише за визначеною ст. 266 КУпАП процедурою.
В оскаржуваній постанові є посилання на відеозапис правопорушення, але в судовому засіданні 12 січня 2021 року жоден відеозапис не досліджувався.
Захисник просить суд апеляційної інстанції взяти до уваги положення статті 22 КУпАП, якою передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. На думку захисника, вчинене ОСОБА_1 правопорушення за наведених вище обставин є малозначним, таким що не призвело до настання негативних наслідків, або загрози їх настання.

Заслухавши  особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Мітасова М.І., які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18№411100 від 06 листопада 2020 року, згідно з яким, ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом «VOLVO FMX», д.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів. На пропозицію поліцейських, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; зі змістом протоколу ознайомлений, від пояснень та підпису у зазначеному протоколі та отриманні його копії відмовився; будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 листопада 2020 року в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР;  письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 06 листопада 2020 року, якими підтверджується те, що поліцейським ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного в медичному закладі у лікаря нарколога, проте останній відмовився від проходження такого огляду; DVD-диском з відеозаписом.
Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції Фоменка А., в якому зафіксовано, що під час несення служби по охороні громадського порядку у Шевченківському районі м.Запоріжжя на службовому ПА-401 разом з лейтенантом поліції ОСОБА_4 та лейтенантом поліції ОСОБА_5 приблизно о 12-00 годині був зупинений автомобіль «VOLVO FMX», д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з останнім були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів, тремтіння пальців рук. Приблизно о 12-15 годині було зупинено свідків та громадянину  ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі у лікаря нарколога, на що останній відповів відмовою. У зв`язку з чим на водія ОСОБА_1 складено протокол за ст.130 КУпАП та повідомлено, що він відсторонений від керування. Громадянин ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі та отримання тимчасового дозволу на право керування. Протокол ДПР18№411100. Усі події зафіксовано на нагрудну бодікамеру АР00072.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах. 
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Додаткові докази, досліджені при апеляційному розгляді, правильності цих висновків не спростовують.
Так, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції його зупинили приблизно о 12-00 годині та сказали, що на його автомобілі відсутні бризковики. Він подивився та впевнився, що вони дійсно відсутні. Після цього поліцейські в нього спитали, що він вживав та чи готовий він їхати до лікарні. Він відповів, що не може залишити автомобіль. В нього витребували документи, він їх достав та поліцейські висмикнули документи з його рук. Він став вимагати, щоб йому повернули документи. Він розумів, що ситуація виходить з-під контролю. Поліцейські натякали, що необхідно 4000 грн, щоб не їхати на огляд. Він зателефонував керівнику, йому сказали, щоб він не лишав авто, сказали, що приїдуть. Поліцейські це почули та стали поспішати скласти на нього протокол. Він подзвонив на «102» та повідомив, що в нього вимагають хабар, але йому відповіли, що передзвонять. В подальшому до правоохоронних органів з зазначеного питання він не звертався. 
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 – адвокат Мітасов М.І зазначив, що підприємство, де працює ОСОБА_1 , знаходиться у Києві. Лише ті документи, що надані стороною захисту при апеляційному розгляді (копія договору про індивідуальну матеріальну відповідальність), вдалося отримати на підприємстві. Інших внутрішніх документів не надають. У ОСОБА_1 є родина, дружина, правопорушення він не вчиняв. Після складання протоколу він з керівництвом направився на огляд. Працівники поліції довели його до такого стану, що він відмовився від проходження огляду. Фактично він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 не роз`яснили, що у випадку відмови від проходження огляду відносно нього буде складено протокол та він буде притягнутий до відповідальності.
При апеляційному розгляді за клопотанням сторони захисту проглянуто відеозапис, долучений до протоколу, та встановлено, що цим записом підтверджується факт відмови ОСОБА_1 у присутності свідків від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі. Також цим записом спростовуються твердження ОСОБА_1 про те, що він відмовився проходити такий огляд через те, що не міг лишити на час проходження огляду автомобіль. Згідно з відеозаписом, ОСОБА_1 вказав, що на місці згоден пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що йому поліцейським роз`яснено, що йому необхідно пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння і проведення такого огляду на місці неможливе. Отримувати копію протоколу ОСОБА_1 відмовився. Останньому також повідомлено, що копію протоколу йому надішлють, а також про те, що він відсторонений від керування авто і має викликати представників підприємства, де працює, щоб останні відігнали автомобіль, на що від ОСОБА_1 жодних зауважень не надійшло. ОСОБА_1 дійсно увесь час розмовляв з кимось по телефону та розповідав про події, які відбуваються. 
Після перегляду відеозапису ОСОБА_1 не заперечував того факту, що події, які зафіксовані цим записом, мали місце.
Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а також те, що про відповідальність за ст.130 КУпАП останній був попереджений. 
Обґрунтованих підстав ставити під сумнів достовірність показань свідків не вбачається, в тому числі і тому, що ці показання узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу, в т.ч. з відеозаписом. 
Доводи захисника – адвоката Мітасова М.І про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено, що за відмову від проходження медичного огляду він буде нести таку ж відповідальність, як за управління автомобілем у нетверезому стані, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. 
Твердження апелянтів про неповноту з`ясування обставин справи судом та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними, суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної постанови.
Доводи ОСОБА_1 про те, що весь час працівники поліції пропонували йому вирішити питання шляхом дачі хабара, на що він не погоджувався, через що поліцейські створили штучно ситуацію та зробили його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, є безпідставними.
Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції, суду не надано. 
З матеріалів справи, в т.ч. з відеозапису, жодних порушень з боку поліцейських при оформленні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 не вбачається. 
Те, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність  ОСОБА_1 , не завадило суду повно і всебічно з`ясувати всі її обставини.
З зазначеного приводу суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я  ОСОБА_1 судом направлялися судові повістки, які повернулися до суду без вручення з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».
Інформація про призначені до розгляду судової справи також розміщена у вільному доступі на офіційному сайті «Судова влада», на якому також надається можливість для пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформації про призначені судові засідання.
Крім того, виходячи з системного аналізу положень законодавства про адміністративні правопорушення, навіть якщо справу розглянуто судом у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, це не є безумовною підставою для скасування прийнятої в справі постанови суду. 
Більш того, суд першої інстанції розглянув справу за участю захисника  ОСОБА_1 – адвоката Фоменко А.С., яка висловила свої доводи з приводу складеного протоколу тощо та висловила позицію, яка збігається з позицією ОСОБА_1 щодо інкримінованого йому правопорушення, заявленою в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді. 
При апеляційному розгляді  ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте, висновки суду ним не спростовані. 
Той факт, що  ОСОБА_1 після складання протоколу самостійно пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння та такого стану в нього не виявлено, правильності висновків суду першої інстанції про наявність в його діях складу вищевказаного правопорушення теж не спростовують, з огляду на таке. 
Відповідно до вимог  ч.4 ст.266 КУпАП,  огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. 
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18№411100 від 06 листопада 2020 року, транспортний засіб під керуванням  ОСОБА_1 зупинено працівниками поліції 06 листопада 2020 року о 12:00 годині, а висновок щодо результатів медичного огляду складений 06 листопада 2020 року о 14:25 годині, тобто після спливу двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, та не в присутності поліцейського.
Отже, результати такого огляду вважаються недійсними. 
Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, який підписаний свідками, а й іншими доказами. 
Зокрема, ознаки сп`яніння відображені також в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке долучено до протоколу.
Зазначене направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння складене із дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Доводи адвоката Фоменко А.С., які зазначені в апеляційній скарзі про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, є безпідставними, оскільки вищевказаний протокол складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Твердження захисника про те, що водія не відстороняли від керування транспортним засобом, жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Даних про те, що після оформлення протоколу та інших матеріалів ОСОБА_1 дозволено керувати автомобілем, в матеріалах справи немає, а навпаки, згідно з відеозаписом, після складання протоколу ОСОБА_1 повідомлено, що він відсторонений від керування транспортним засобом. 
Також доводи адвоката Фоменко А.С. про те, що в судовому засіданні 12 січня 2021 року жоден відеозапис не досліджувався, є непереконливими, нічим не підтверджуються та суперечать змісту оскаржуваної постанови.
При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу вищевказаного адміністративного правопорушення.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Доводи, викладені в апеляційних скаргах, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, в тому числі не спростовують цих висновків і документи, надані стороною захисту при апеляційному розгляді (Посвідчення водія про проходження медичної підготовки від 30 лютого 2018 року, Сертифікат про проходження профілактичного огляду від цієї ж дати, Сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду від 02 лютого 2007 року, видані на ім`я ОСОБА_6 , Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність). 
З огляду на фактичні обставини справи, відомості про особу правопорушника, який, не зважаючи на вагомі докази вчинення правопорушення, свою вину не визнає та свою протиправну поведінку не засуджує, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування положень ст.22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, як про це просить захисник - адвокат Фоменко А.С. 
Підстав для задоволення клопотання сторони захисту про допит свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не вбачається, оскільки як встановлено при обговоренні клопотання, останні не були присутні при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та оформленні адміністративного матеріалу щодо останнього, крім того, клопотання належним чином не обґрунтоване. 
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
апеляційні скарги  ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Фоменко А.С. залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12 січня 2021 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 336/6913/20