ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Херсон

Справа № 661/5699/19
Провадження № 22ц/819/417/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
суддів: Орловської Н.В., Приходько Л.А.,
секретар судового засідання: Дундич А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 травня 2020 року, постановлену під головуванням судді Бойко М.Є., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Петренко Антон Павлович, на бездіяльність державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, правонаступником якого є Новокаховський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересована особа ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2019 року адвокат Петренко А.П., діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати бездіяльність державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Тищенко Яни Альбертівни неправомірною і зобов`язати її усунути допущені порушення. 
В обґрунтування вимог скарги зазначив, що на виконанні у Новокаховському міському відділі ДВС ГТУЮ у Херсонській області, у провадженні державного виконавця – Тищенко Я.А., перебуває виконавчий лист №1-583/11 від 09 липня 2012 року, виданий Новокаховським міським судом Херсонської області про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 20000,00 грн. та в рівних частинах витрат на правову допомогу в сумі 19050,00 грн. по 9525 грн. з кожного.
Державний виконавець Тищенко Я.А. не вчиняє передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій спрямованих на виконання судового рішення: не направила запити до державних органів, установ та електронних баз даних з метою встановлення майнового стану боржників; не з`ясувала місця проживання боржників, не встановила наявність у них майна; відкрила виконавче провадження лише відносно одного з двох боржників – ОСОБА_7 ); не вжила заходів щодо накладення арешту на майно боржника та не організувала проведення торгів з реалізації цього майна.
Скаржник просив суд визнати бездіяльність старшого державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Тищенко Яни Альбертівни у виконавчому провадженні №60298203 неправомірною та зобов`язати її усунути допущені порушення, а саме: виконати визначені Законом України «Про виконавче провадження» заходи із примусового виконання виконавчого листа №1-583/11 від 09 липня 2012 року, виданого Новокаховським міським судом Херсонської області.
Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 травня 2020року скарга задоволена.
Постановлено визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Тищенко Яни Альбертівни у виконавчому провадженні №60298203.
Зобов`язано державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Тищенко Яну Альбертівну здійснити виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на розшук майна та коштів боржника ОСОБА_7 , їх арешт, опис, вилучення та звернення на них стягнення.
У січні 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 травня 2020 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що розгляд скарги відбувся за її відсутності, без повідомлення про час та місце розгляду справи. Приймаючи судове рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що виконавчий лист №1-583/11, виданий на підставі вироку Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 червня 2012 року, тобто у кримінальній справі, у котрій був задоволений цивільний позов про стягнення коштів на користь потерпілої особи – скаржника ОСОБА_2 . Оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця по виконанню вироків, що стосуються цивільного позову у кримінальному провадженні, відповідно до ст.181 КАСУ підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
На думку апелянта, суд також безпідставно задовольнив скаргу, не давши належної оцінки діям державного виконавця по виявленню рахунків, доходів, майна боржників; не зважив на винесену виконавцем постанову про опис та арешт належного їй житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Новокаховський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) доводи апеляційної скарги визнав та просив задовольнити. Вказав, що виконавчий лист №1-583/11 виданий на підставі вироку суду від 12 червня 2012 року, ухваленого за нормами КПК України, що виключає розгляд скарги в порядку ЦПК України. Суд першої інстанції не перевірив обсяг вчинених державним виконавцем дій, спрямованих на виконання вироку суду. Зокрема, не дав оцінки діям державного виконавця, спрямованим на встановлення майнового стану боржника, наявності у нього доходів та майна, на яке могло бути звернуто стягнення, постанови від 11 та 17 січня 2020 року про опис та арешт майна боржника, призначення суб`єкта оціночної діяльності щодо визначення вартості описаного майна. 
У поданому представником ОСОБА_2 – адвокатом Петренко А.А. відзиві на апеляційну скаргу, скаржник просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу суду від 27 травня 2020 року залишити без змін, як таку, що є законною та обґрунтованою, відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , представник Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені згідно вимог ч.6 ст.128 ЦПК України. Про причини неявки до суду не повідомили. 
Представник ОСОБА_2 – адвокат Петренко А.П. просив скаргу залишити без задоволення, вказавши про відсутність правових підстав щодо закриття провадження у справі та розгляд поданої ним скарги в порядку адміністративного судочинства.
Заслухавши доповідача, представника скаржника, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що з 11 жовтня 2019 року на виконанні у Новокаховському міському відділі ДВС ГТУЮ у Херсонській області, у провадженні державного виконавця – Тищенко Я.А. перебуває виконавчий лист від 09 липня 2012 року №1-583/11, виданий Новокаховським міським судом Херсонської області про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 20000,00 грн. та в рівних частинах витрат на правову допомогу в сумі 19050,00 грн., по 9525,00 грн. з кожного. 
Постановою старшого державного виконавця Тищенко Я.А. від 11 жовтня 2019 року відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом відносно боржниці ОСОБА_7 . В ході проведення виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні - в період з 15 жовтня 2019 року по 20 травня 2020 року державним виконавцем відділу, з метою встановлення майнового стану боржниці ОСОБА_7 , направлялися запити до: Державної міграційної служби України в Херсонській області, Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України про джерела отримання нею доходів , Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо наявності такого майна у ОСОБА_7 . З отриманої інформації встановлено, що ОСОБА_7 належать на праві спільної часткової власності житловий будинок, який розташований за адресою : АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка за цією адресою, кадастровий номер 6510790800:07:001:0052. Постановами державного виконавця від 11 січня 2020 року на вказану нерухомість накладено арешт. 
Інформація про наявність доходів ОСОБА_7 у отриманих відповідях на запити відсутня.
10 січня 2020 року державним виконавцем був здійснений вихід за місцем проживання боржниці ОСОБА_1 , про що складено відповідний акт. 
Задовольняючи вимоги скарги на бездіяльність державного виконавця, суд першої інстанції дійшов висновку, що протягом тривалого часу перебування виконавчого листа на виконанні у провадженні державного виконавця, останнім не вчинялися усі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», щодо виконання судового рішення відносно боржника ОСОБА_7 .
Проте, повністю погодитися із оскаржуваною ухвалою суду від 27 травня 2020 року не можна.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Відповідно до вимог частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, насамперед цивільних, господарських та адміністративних між собою. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.
Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із статтею 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
За частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в порядку якого розглядається визначена категорія справ.
Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», який є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення дій спрямованих на примусове виконання судових рішень, передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
Питання юрисдикційності справ за скаргами на дії/бездіяльність державного виконавця розглянуто Великою Палатою Верховного Суду та зроблено висновок про те, що спір з приводу оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого судом у кримінальній справі, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки КПК України не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб.
Зокрема, такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі N 757/61236/16-ц; від 27 березня 2019 року у справі №824/297/18-а.
У цих справах суд вказав, що згідно із частинами третьою та четвертою статті 535 КПК України якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.
Органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.
Проте положеннями КПК України не встановлено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб щодо виконання судового рішення у кримінальному провадженні.
Водночас частиною першою статті 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
У цій справі ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Петренко А.П., звернулася до суду зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, вчиненої у межах виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом №1-583/11 щодо примусового виконання вироку Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 червня 2012 року, постановленого у кримінальній справі.
Розглядаючи скаргу на дії/бездіяльність державних виконавців по суті в порядку цивільного судочинства, місцевий суд не врахував, що виконавчий лист видано на виконання цивільного позову у кримінальній справі, а отже, скарга на бездіяльність державного виконавця мала бути подана за правилами КАС України до суду першої інстанції як суду адміністративної юрисдикції.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до частини другої статті 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Враховуючи те, що вимоги скарги на бездіяльність державного виконавця у справі, що переглядається, мають розглядатися за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 травня 2020 року необхідно скасувати, а провадження у справі закрити.
Керуючись пунктом 1 частини першої статті 255, статтями 367, 377, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 травня 2020 року скасувати.
Провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Петренко Антон Павлович, на бездіяльність державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, правонаступником якого є Новокаховський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересована особа ОСОБА_1 , закрити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складений 12 березня 2021 року.

Головуючий:                                                                 В.О. Бездрабко

Судді:                                                                          Н.В. Орловська
                                                                               
Л.А. Приходько