Справа № 419/1673/20 
Провадження № 22-ц/810/79/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року                        Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                       Назарової М.В.,
суддів:                                                 Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря                         Красносельської Т.А.,
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Гречишкинська сільська рада,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження, 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 11 грудня 2020 року, ухваленого Новоайдарським районним судом у складі: судді Мартинюка В.Б. в приміщенні того ж суду, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гречишкинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

                                  в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабка позивачки ОСОБА_2 , яка на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у складі сім`ї - одна. Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно: земельна частка (пай) члена КСП «Прогрес» с. Гречишкине Новоайдарського району Луганської області розміром 4,47 умовних кадастрових гектарів.
Згідно заповіту ОСОБА_2 , який було посвідчено 12.11.1996 року секретарем виконкому Гречишкинської сільської ради за реєстром № 107, все своє майно ОСОБА_2 заповідала ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була донькою  ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Новоайдарського  районного суду Луганської області від 01.07.2010 року у цивільній справі № 2о-48/10.  ОСОБА_3  померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент смерті ОСОБА_3 проживала одна за адресою АДРЕСА_1 . Заповіту вона не залишила. ОСОБА_3 не оформила свої права на спадкове майно ОСОБА_2 . За даними спадкового реєстру, спадкова справа на ім`я ОСОБА_2 не заводилась. Таким чином, спадщина ОСОБА_2 до цього часу не оформлена. 
Позивачка є онукою ОСОБА_2 , має право на спадкування належного їй майна відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України та ч. 1 ст. 1265 ЦК України. 
При зверненні до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Кузьменко М.С. з метою оформлення своїх прав на спадщину позивачка отримала лист-роз`яснення від 29.01.2020 року приватного нотаріуса, що для вирішення питання позивача та визнання права власності в порядку спадкування за законом на право на земельну частку (пай), що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 згідно з Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0092940, виданим Новоайдарською районною державною адміністрацією Луганської області 27 січня 1997 року, за позивачкою, необхідно звернутися в суд.
Тому позивачка просила суд визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності у порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) члена КСП «Прогрес» села Гречишкине Новоайдарського району Луганської області розміром 4,47 умовних кадастрових гектарів (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0092940), яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 11 грудня 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Гречишкинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно - відмовлено. 
Рішення суду мотивовано тим, що судом не встановлено достовірних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_2 не вступила у володіння спадковим майном останньої, таким чином суд позбавлений можливості визначити, чи дійсно спадкування має здійснюватися після смерті ОСОБА_2 , а не спадкоємиці за заповітом ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім цього, позивач пропустила строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , від імені позивачки не було виконано вказаного законодавчо встановленого обов`язку та не здійснено передбачених на той час чинним законодавством дій, що свідчать про прийняття спадщини таким учасником справи. Оскільки строк для прийняття спадщини належить до категорії обмежувальних (преклюзивних, присічних), то його сплив припиняє право на прийняття спадщини, і з урахуванням чинних на вказаний період часу приписів цивільного законодавства спадщина перейшла у власність держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР. Задоволення вимог позивачки про визнання за нею права на спадкове майно по закінченню майже 14 років після спливу встановленого законом для вчинення цієї дії шестимісячного строку є не допустимим.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги позивачки.
Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції неправильно встановив правовідносини спадкування по справі, неправильно застосував норми матеріального права, тобто неправильно витлумачив законодавство про спадкування, а саме: Цивільний кодекс УРСР, Цивільний кодекс України, та встановив правовідносини спадкування у справі, незаконно позбавив позивачку спадщини, оскільки суд встановив вчинення матір`ю позивачки дій, що свідчать про прийняття спадщини з моменту її відкриття, а саме - наявність у спадкоємиці сертифікату ЛГ № 0092940 на право на земельну частку (пай) спадкодавця, і тому позивачка не могла мати прав спадкоємця на момент смерті баби, оскільки була жива її мати, після смерті якої вже був чинний новий ЦК України, який розширив коло спадкоємців та визначив більш широкі права на спадкування. 
Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2021 року головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В., склад колегії - Кострицький В.В., Лозко Ю.П. Апеляційне провадження по справі було відкрито 20.01.2021 року, ухвалою суду від 29.01.2021 року справу призначено до апеляційного розгляду на 09 березня 2021 року об 11-й. У зв`язку із перебуванням судді Лозко Ю.П. у відпустці, судді Кострицького В.В. - у відрядженні, розгляд справи відкладений на 18 березня 2021 року о 17-й.
Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого повторно (а.с. 7).
Відповідно до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0092940 ОСОБА_2 на підставі рішення Новоайдарської районної державної адміністрації від 23.12.1996 № 442 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. Гречишкине Новоайдарського району Луганської області розміром 4,47 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 9).
Відповідно до копії заповіту померла ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, все те, що буде належати їй на день смерті і на те на що по закону матиме право заповіла ОСОБА_3 . Відповідно до записів на зворотній стороні заповіту, заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с. 10).
За даними витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59209115 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась (а.с. 15).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 23 листопада 2018 року Гречишкінською сільською радою Новоайдарського району Луганської області на підставі відповідного актового запису № 37 від 23 листопада 2018 року (а.с. 13).
Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 01.07.2010 року справа №2о-48/10 заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено та встановлено факт, того що ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Гречишкине Новоайдарського району Луганської області є дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Гречишкине Новоайдарського району Луганської області (а.с. 12).
Згідно довідки № 112, виданої 06.02.2020 року виконавчим комітетом Гречишкинської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно мешкала і була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . На день смерті померла мешкала та була зареєстрована одна. Заповіту в сільській раді не має (а.с. 14).
Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , заповненого російською, ІНФОРМАЦІЯ_8 народилась « ОСОБА_4 », її батьками зазначені « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 » (а.с. 20).
Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , заповненого російською, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 24.02.1979 року уклали шлюб та подружжю присвоєне прізвище « ОСОБА_9 » (а.с. 21).
У листі від 29.01.2020 № 49/01-16 приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Кузьменко М.С. Зубарєвій Т.І. «Про необхідність звернення до суду» йдеться, що згідно з п. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Заявниця звернулася до нотаріуса після вищезазначеного строку. Відповідно до п. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України вважається такою спадкоємицею, що не прийняли спадщину після смерті баби, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі п. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЛГ № 0092940, виданий Новоайдарською районною державною адміністрацією Луганської області 27 січня 1997 року на ім`я ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті. Для вирішення питання та визнання права власності в порядку спадкування за законом на право на земельну частку (пай), що належало ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з Сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серії ЛГ № 0092940, виданим Новоайдарською районною державною адміністрацією Луганської області 27 січня 1997 року, за заявницею, необхідно звернутися до суду (а.с. 19).
Відповідно до інформаційної довідки про земельну частку (пай) від 04.03.2020 року № 149/108-20 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0092940, виданий на підставі рішення Новоайдарської районної державної адміністрації від 23 грудня 1996 року № 442, зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Прогрес» під реєстраційним № 988 від 27 січня 1997 року на ім`я ОСОБА_2 . Розмір земельної частки (паю) по сертифікату складає: 4,37 з них: рілля - 2,23, сіножаті природні - 0,26; сіножаті (деградована рілля) - 0,91; пасовища - 0,77; багаторічні насадження - 0,20 в умовних кадастрових гектарах. Вартість паю в цінах на 01.07.1995 року становить 9290,60 грн. з них: рілля - 7049,86 грн., сіножаті природні - 298,56 грн., сіножаті (деградована рілля) - 842,94 грн., пасовища -529,47 грн., багаторічні насадження - 569,77 грн. (а.с. 16).
Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу реалізації позивачем ОСОБА_1 своїх спадкових прав на спадщину, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її бабки ОСОБА_2 , шляхом визнання за позивачкою як спадкоємцем за законом земельної частки (паю) члена КПС «Прогрес» села Гречишкине Новоайдарського району Луганської області розміром 4,47 умовних кадастрових гектарів, яка належала ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0092940, виданого 27 січня 1997 року Новоайдарською районної державною адміністрацією Луганської області на підставі рішення від 23 грудня 1996 року № 442.
Переглядаючи оскаржуване рішення за доводами апеляційної скарги, якими крім іншого є і неправильність встановлених судом правовідносин спадкування і неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів зазначає наступне.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У разі відкриття спадщини до 1.01.2004 до вирішення спірних правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням, застосовується законодавство, чинне на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР 1963 року.
Спадкування здійснюється за законом і за заповітом (ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР).
Відповідно до статтей 529, 530 ЦК УРСР існує дві черги спадкоємців за законом:
спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу;
при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).
До числа спадкоємців за законом належать також:
непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст. 531 ЦК УРСР).
Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР).
Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, яка діяла на той час, було визначено певний перелік доказів вступу в управління чи володіння спадковим майном, зокрема і  наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.  
Ст. 549 ЦК УРСР встановлює строк на прийняття спадщини, згідно з якою дії на прийняття спадщини повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Статтею 554 ЦК УРСР встановлено, що в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.
Пунктом 4 розділу «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України визначено, що цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Абзацом 2 зазначеного пункту визначено, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до абзацу 1 пункту 5 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року.
Оскільки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишила заповіт на користь своєї дочки ОСОБА_3 , питання про прийняття якою спадщини після смерті ОСОБА_2 не є предметом доказування по теперішній справі, то до виниклих спірних відносин застосуванню підлягають саме правила Розділу VII «СПАДКОВЕ ПРАВО» ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (спадкування за правом представлення).
Натомість, по справі вбачається, що станом на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 була жива її дочка ОСОБА_3 , саме від реалізації якою своїх спадкових прав - як-то за законом як спадкоємиці першої черги, або за заповітом - ставиться в залежність доля спадкового майна.
ЦК УРСР 1963 року не передбачав онуків як спадкоємців за законом жодної черги.
Питання про спадкування позивачкою як непрацездатною особою, що перебувала на утриманні померлого не менше одного року до його смерті (ст. 531 ЦК УРСР) позивачкою не ставиться та відповідні докази не надаються.
Оскільки єдиною умовою можливості успадкувати майно після смерті бабки онукою є спадкування за правом представлення (спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем), яке по справі відсутнє, то позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на спадкове майно є необґрунтованими.
Вказаного суд до уваги не взяв, та хоча і ухвалив правильне по суті рішення про відмову у задоволенні позову, проте помилково вдався до оцінки наданих позивачкою доказів та зробив висновки, які не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, що відповідно до вимог п. 3 та 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду та викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд 

                       п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 11 грудня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Дата складення повного тексту постанови - 18 березня 2021 року.

Головуючий

Судді: