ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2021 р.	Справа № 480/4109/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Мельнікової Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання      Машури Г.І.      
представника позивача: Садового П.П.,
представника відповідача: Іванія Є.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Кунець О.М., вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 28.09.20 року по справі № 480/4109/19
          за позовом     ОСОБА_1  
          до   Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області      
          третя особа Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" 
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області щодо відмови в виплаті страхових виплат;
- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області вчинити дії по призначенню страхових виплат.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 позов задоволено частково.
Скасовано постанову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області від 20.12.2018 №1807/5338/5338/1 "Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг".
Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2018 про призначення страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 11.08.1998 по 08.07.2016 позивач працював на різних посадах у ливарному цеху №1 ПАТ “Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання”, в тому числі: формувальником машинної формовки, майстром обрубної дільниці, старшим майстром обрубної дільниці, що підтверджується трудовою книжкою.
10.12.2018 позивач звернувся з заявою до Сумського міського відділення управління ВДФСС України в Сумській області про призначення страхових виплат. 
За результатами розгляду заяви 20.12.2018 постановою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області відмовлено позивачу у призначенні страхових виплат та наданні соціальних послуг з посиланням на те, що ОСОБА_1 вчинено навмисні дії, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку, що виявилося у прихованні позивачем даних Медичної карки амбулаторного хворого під час проходження медичних оглядів у 2013 - 2015 роках. 
Як свідчить матеріали справи, підставою для прийняття рішення про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг відносно позивача слугували наступні обставини: зі змісту Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25.10.2018 по формі П-4, зокрема пункту 14, вбачається, що позивачу встановлено основний діагноз: (J 44.8) ХОЗЛ другої стадії пилової етіології у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другої ступені. Легенева недостатність другої ступені. Захворювання професійне (встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше ППЛЕК 04.07.2018). (Н 90.3) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третя ступінь) - за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму (встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше ППЛЕК 04.07.2018 р.). (J 31.2) Хронічний атрофічний ринофаринголарингіт пилової етіології у стадії нестійкої ремісії. Захворювання професійне (встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше ППЛЕК 04.07.2018).
Пунктом 19 Акту встановлено осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи (із зазначенням статей, пунктів законів та інших нормативно-правових актів, вимоги яких порушені), зокрема - хворий ОСОБА_1 : «приховав записи Медичної карти амбулаторного хворого під час проходження медичних оглядів у 2013-2015 роках, згідно пункту 2.10 «Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій», затвердженого наказом МОЗ України №246 від 21.05.2007року. Тому не були враховані дані Медичної карти амбулаторного хворого при проходженні медичного огляду працівника членами комісії з проведення медичних оглядів та не рекомендовано виведення працівника за медичними протипоказаннями із умов пилу, згідно до медичних протипоказань (графа б додатку 4 «Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій», затвердженого наказом МОЗ України №246 від 21.05.2007 року) хронічне захворювання бронхолегеневої системи є медичним протипоказом для роботи в умовах кремнісвмісного пилу - Д.4,п. 3.2. (Згідно інформації ПАТ «Сумське НВО» №24/322 від 08.05.2018, у таблиці періодичні медогляди і звернення за останні 5 років вказано, що у 2013 році встановлено діагноз: Хронічний двобічний неврит слухових нервів. Туговухість 1-2 ст. Хронічний обструктивний бронхіт 1 ст., в стадії нестійкої ремісії. ЛН 1 ст. У інформації КУ «Сумська міська клінічна лікарня №4» Землюк Є.Ф. №846/01-13/5 від 24.07.2018, за даними результатів медичного огляду (додаток 7 до п. 2.16) у 2014 році під час проведення медоглядів, встановлений діагноз: Практично здоровий). 
При цьому, відповідач посилається на положення пункту 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до якого Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я врегульовані положеннями Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», основними завданнями Фонду та його робочих органів є: надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону. 
Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідуванні професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Порушення правил охорони праці застрахованим, яке спричинило нещасний випадок або професійне захворювання, не звільняє страховика від виконання зобов`язань перед потерпілим (ч.ч.3,6 ст. 36 закону).
Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.
Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів (ч.ч.1,2 ст.44 закону).
Тотожні норми закріплені в п.п. 1.4, 1.5 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 №24 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.06.2007 за №715/13982), чинного до 01.10.2018, тобто на час прийняття оскаржуваної постанови (17.08.2018), (надалі - Порядок №24).
Так, відповідно до п.п. 1.4, 3.1 Порядку №24, визначено, зокрема, що робочі органи виконавчої дирекції Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, перелік яких визначений, зокрема у пункті 3.1 цього Порядку (заява потерпілого про призначення страхових виплат; акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 (якщо таке встановлено); рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (якщо було засідання суду з цього питання); висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності; довідка про середню заробітну плату (доход); копія трудової книжки або витяг з неї, засвідчені страхувальником або підписом працівника робочого органу виконавчої дирекції Фонду при пред`явленні оригіналу; довідка про розмір пенсії по інвалідності (якщо вона призначена) унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (у тому числі про розмір одержуваних надбавок), і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.
Судовим розглядом встановлено, що позивач надав відповідачу всі наявні у нього документи разом з заявою про призначення страхових виплат від 10.12.2018, вказана обставина не заперечується відповідачем. 
Колегія суддів зазначає, що правовою підставою відмови у страхових виплатах у постанові від 20.12.2018 відповідач визначив положення ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до п.1 ч.1 якої Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце: навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку.
Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що позивач, знаючи та прямо усвідомлюючи, що йому протипоказана робота в умовах впливу небезпечних чинників виробничого середовища,    приховав дані Медичної картки і як наслідок його не було виведено з умов праці з протипоказаннями щодо пилу згідно з медичними показниками, а тому позивач допустив свідому бездіяльність.
Колегія суддів вважає необґрунтованими вказані доводи відповідача, оскільки з урахуванням вимог, п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підставою для відмови у страхових виплатах є встановлення факту навмисних дій та бездіяльності потерпілого, а також вказані дії чи бездіяльність повинні були бути спрямовані на створення умов для настання страхового випадку, в даному випадку, в розумінні п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виникнення професійного захворювання.
Проте, як вже вище зазначалось, позивач з 11.08.1998 по 08.07.2016 працював на різних посадах у ливарному цеху №1 ПАТ “Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання”, в тому числі: формувальником машинної формовки, майстром обрубної дільниці, старшим майстром обрубної дільниці, що підтверджується трудовою книжкою.
Згідно ст. ст. 6, 13 Закону України “Про охорону праці”, умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Роботодавець позивача, ПАТ “Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання”, не виконав вимог ст.ст. 6, 13 Закону України “Про охорону праці” та не створив безпечні і нешкідливі умови праці, що підтверджується санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці. Рівень запиленості та виробничого шуму на робочому місці, де працював позивач, значно перевищували гранично допустимі норми, що підтверджується актом розслідування причин виникнення професійного захворювання від 25.10.2018.
В результаті роботи на робочому місці зі шкідливими та небезпечними умовами праці, позивач отримав ряд професійних захворювань у вигляді: ХОЗЛ другого ступеню пилової етіології у фазі загострення. Емфізема легень другого ступеню. Легенева недостатність другого ступеню. Захворювання професійне встановлене вперше.
Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третя ступінь) - за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Захворювання професійне від тривалої дії виробничого шуму, встановлене вперше.
Хронічний атрофічний ринофаринголарингіт пилової етіології у стадії нестійкої ремісії. Захворювання професійне, встановлене вперше, що підтверджується випискою з медичної карти хворого №07-01-13/647, медичним висновком про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 05 липня 2018 року, повідомленням про професійне захворювання (отруєння) від 04.07.2018 року, реєстраційний номер №77
Відповідно до висновку МСЕК від 23.11.2018 позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності.
Крім цього, зі змісту довідки КУ "Сумська     міська клінічна лікарня №4" від 24.07.2018 встановлено, що ОСОБА_1 регулярно проходив періодичні медичні огляди у 2013, 2014 та 2015 роках. За наслідками медичних оглядів визнавався придатним до роботи старшим майстром обрубної дільниці. 
Стосовно доводів відповідача про приховування позивачем даних Медичної карки амбулаторного хворого під час проходження медичних оглядів у 2013-2015 роках, колегія суддів зазначає про їх необґрунтованість, оскільки під час медичних оглядів відповідні установи не були позбавлені права   витребувати дані Медичної карки амбулаторного хворого. 
З урахуванням вказаного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача про навмисне, свідоме приховування позивачем даних Медичної карки амбулаторного хворого під час проходження медичних оглядів у 2013 - 2015 роках.
На підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 16 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” позивач, як застрахована особа, має право на отримання у разі настання страхового випадку, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.
Колегія суддів зазначає, що належних доказів на підтвердження того, що позивачем свідомо вчинена бездіяльність, спрямована на настання страхового випадку, відповідачем суду не надано, судовим розглядом вказані обставини не встановлені. 
Крім того, доказів на підтвердження того, що позивач був обізнаний про шкідливі умови праці, зокрема у 2013-2015 роках, відповідачем суду не надано. 
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вказані вище норми, а також з метою належного захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови від 20.12.2018 про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг, оскільки вказана постанова прийнята відповідачем з порушенням вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема, щодо обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Відповідачем під час прийняття постанови про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг не надано належну оцінку документам, наданим позивачем разом з заявою, тим більше при повторному зверненні.
Отже, з урахуванням вказаних вище висновків суду про наявність підстав для скасування постанови Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області від 20.12.2018, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2018 про призначення страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням, з прийняттям постанови, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року по справі №480/4109/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Мельнікова   	
Повний текст постанови складено  12.03.2021 року