УХВАЛА

11 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 420/4258/20
адміністративне провадження № К/9901/134/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Жука А.В., Загороднюка А.Г.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року у справі № 420/4258/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ: 
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду і позовом, де просила зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області повернути кошти, витрачені під час відрядження з 25 по 27 вересня 2017 року, у розмірі 1 511,81 грн. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року позов задоволено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області оскаржило його в апеляційному порядку.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із указаною касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 330 КАС України.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення скаржником отримано ухвалу Верховного Суду від 12 січня 2021 року - 18 січня 2021 року.
01 лютого 2021 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла заява про усунення недоліків шляхом, визначеним зазначеною ухвалою Верховного Суду.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексу адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
З урахуванням змін до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
В уточненій касаційній скарзі скаржник повторно вказує, що судом апеляційної інстанції при розгляді цієї справи не враховано висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду України від 11 серпня 2004 року; ухвалах Вищого адміністративного суду від 09 червня 2011 року у справі № К-29164/10-с, від 03 липня 2012 року у справі № К-51383/09, від 05 червня 2014 року у справі № 2а-644/12/2770.
Водночас в ухвалі Верховного Суду від 23 грудня 2020 року про залишення касаційної скарги без руху скаржнику було роз`яснено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.
Натомість обґрунтовуючи підстави оскарження рішення суду апеляційної інстанції, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник посилається на висновки, викладені в ухвалах Вищого адміністративного суду, що не є належним обґрунтуванням підстав в розумінні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Разом з тим, як слідує з оскаржуваного судового рішення, судом апеляційної інстанції залишено позов ОСОБА_1 без розгляду на підставі частини п`ятої статті 122 КАС України.
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження в цій частині скаржник посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених в рішеннях Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 та № 9-рп/2013.
Натомість підстав оскарження судового рішення, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України скаржник не наводить.
Отже, з огляду на зміст касаційної скарги, вона не містить викладення обґрунтування зазначених скаржником підстав касаційного оскарження - пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
При цьому, ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2021 року вже надавалися вичерпні роз`яснення щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати в частині визначення підстав. Натомість, ці роз`яснення так і не були враховані скаржником при повторному зверненні та усуненні недоліків касаційної скарги.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).
Скаржнику було роз`яснено, що з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження. 
Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 23 грудня 2020 року про залишення касаційної скарги без руху в частині обґрунтування підстав касаційного оскарження.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
У пункті 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року у справі № 420/4258/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про зобов`язання вчинити дії - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. 
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді 	 Л.О. Єресько  	
          	 А.В. Жук А.Г.Загороднюк