Постанова
Іменем України 
04 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 20190/97/19
провадження № 51-2696 км 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:  
 
головуючого                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
 
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,
прокурора                                          ОСОБА_5 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року.
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2019 року задоволено скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) за її заявою від 03 липня 2019 року та зобов`язано уповноважених осіб вказаного органу внести зазначені відомості до ЄРДР.
 
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_6 про роз`яснення вищезазначеного судового рішення. Роз`яснено, що після отримання уповноваженими особами ухвали слідчого судді від 13 серпня 2019 року останні зобов`язані невідкладно, але не пізніше 24 годин внести відомості, викладені в заяві ОСОБА_6 , до ЄРДР, про що повідомити її протягом 24 годин з моменту внесення відомостей.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді від 24 квітня 2020 року. Апеляційний суд зазначив, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
 
Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду та призначити новий розгляд у цьому суді. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що апеляційний суд дійшов невірного висновку про те, що рішення слідчого судді про роз`яснення судового рішення не підлягає апеляційному оскарженню, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону.
 
Позиції інших учасників судового провадження
 
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення касаційної скарги та просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді.
 
Мотиви суду
 
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Як визначено у п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При цьому істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є таке порушення вимог цього Кодексу, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
 
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі – Закон № 1402-VIII) Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики в порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
 
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами під час застосування таких норм права.
 
Так, згідно висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в постанові від 18 листопада 2019 року у справі № 367/3068/17, зазначено, що відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Ухвала про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження.
 
Об`єднана палата звернула увагу на те, що у ст. 309 КПК України, якою визначаються ухвали слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, відсутня вказівка на можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення.
 
Разом із тим, касаційний суд наголосив, що у даному випадку підлягає застосуванню ч. 4 ст. 380 КПК України, яка є спеціальною нормою, та закріплює можливість оскарження ухвали про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні, оскільки згідно приписів ч. 2 ст. 369 КПК України ухвали слідчих суддів відносяться до системи судових рішень, а отже вони є об`єктом роз`яснення відповідно до вимог ст. 380 цього Кодексу.
 
Враховуючи наведене, Суд зробив висновок, що апеляційному оскарженню, на підставі ч. 4 ст. 380 КПК України, підлягає лише ухвала суду про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні, постановлена за результатами розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, якщо її предметом було судове рішення, яке підлягає роз`ясненню в порядку, передбаченому ч. 1 цієї статті.
 
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2020 року про роз`яснення судового рішення. Тобто, предметом апеляційного розгляду є не ухвала слідчого судді, прийнята за результатами розгляду заяви на бездіяльність уповноважених осіб щодо невнесення відомостей до ЄРДР, а ухвала про роз`яснення цього судового рішення, яка відповідно до вищенаведеної позиції Верховного Суду є предметом апеляційного оскарження.
 
Проте, суд апеляційної інстанції невірно, в супереч точному змісту, застосував позицію суду касаційної інстанції, послався на вищезазначену постанову суду від 18 листопада 2019 року, однак на її підставі дійшов протилежного висновку, ніж Верховний Суд, чим порушив принцип сталості та єдності судової практики, а також допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
 
Крім того, в ухвалі апеляційного суду не релевантно використано іншу практику ВС, так,  посилаючись у своїй ухвалі на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), апеляційний суд не взяв до уваги, що у вказаних судових рішеннях йшлося про оскарження ухвал слідчих суддів, винесених у порядку ст.ст. 297-1, 297-3, ст. ч. 5 ст. 190 КПК України, які не підлягають апеляційному оскарженню відповідно до ст. 309 цього Кодексу. Натомість предметом апеляційного оскарження у даному кримінальному провадженні, як уже наголошувалось, була ухвала слідчого судді, винесена у порядку ст. 380 КПК України, що може бути оскаржена в апеляційному порядку. Тобто, таке посилання апеляційного суду на практику Верховного Суду є неприйнятним.
 
Також слід зазначити, що апеляційний суд непослідовно використовує власну практику при винесенні рішень з аналогічних процесуальних питань. 
 
Так, згідно матеріалів кримінального провадження, суд апеляційної інстанції відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2020 року про роз`яснення судового рішення та за результатами розгляду цієї апеляційної скарги постановив ухвалу від 16 березня 2020 року, якою зазначену ухвалу слідчого судді скасував та направив заяву ОСОБА_6 про роз`яснення судового рішення на розгляд слідчому судді. 
 
Водночас, під час розгляду 30 квітня 2020 року аналогічної апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді про роз`яснення судового рішення, апеляційний суд прийняв рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження з тієї підстави, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. Отже, суд апеляційної інстанції протягом двох місяців постановив протилежні рішення з одного й того ж процесуального питання, в одному і тому ж провадженні, що не сприяє забезпеченню сталості судової практики.
 
Урахувавши наведене, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити. У зв`язку із цим та керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати судове рішення.
 
З цих підстав суд ухвалив:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
 
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:           

ОСОБА_1                                                 ОСОБА_2                                         ОСОБА_3