ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/6487/19                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 березня 2021 року                                                                                         м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,
секретаря                                                  Ткаченка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:
У квітні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві) про визнання протиправними дій щодо зменшення розміра раніше призначеної пенсії з 85% на 70% відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язання здійснити нарахування і виплату пенсії з 01 січня 2018 року виходячи з 85% відповідних сум грошового забезпечення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу з 01 січня 2018 року у розмірі 70% грошового забезпечення та зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії в розмірі 85% грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням проведених виплат.
19 січня 2021 року позивач звернувся до місцевого суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою заяву про встановлення судового контролю задовольнити.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що судовий контроль у формі зобовязання подати звіт є формною забезпечення виконання судового рішення, як і у порядку Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, на переконання місцевого суду, позивач не позбавлений права на звернення із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки сукупність дій по примусовому виконанню рішення суду вже вчинена та не може бути розпочате знову. 
Однак, з таким висновком суду погодитися не можна.
Згідно зі статтею 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Частина 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
За приписами підпункта 1 пункту 6 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає зміст рішення, у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про порядок і строк виконання рішення.
У свою чергу, Кодекс адміністративного судочинства України містить розділ IV під назвою «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах».
У цьому розділі є стаття 382 «Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах».
Частиною 1 наведеної правової норми закріплено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що застосування  статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України  має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. 
Отже, під час вирішення питання про наявність підстав для встановлення судового контролю, суд має надати правову оцінку доводам позивача, зокрема, щодо невиконання відповідачем - суб`єктом владних повноважень рішення суду, яке набрало законної сили.
Додатково суд апеляційної інстанції акцентує увагу, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким дій зобов`язального характера, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Таким чином, завершення виконавчого провадження не виключає правових підстав для застосування судового контролю, оскільки його головна мета полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі №611/26/17.
Однак, під час розгляду заяви про встановлення судового контролю судом першої інстанції не було надано правової оцінки доводам заявника в частині невиконання суб`єктом владних повноважень рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого грудня 2019 року.
Наведене свідчить про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
За змістом частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Разом з тим, положеннями частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено виключну підсудність питання про встановлення судового контролю, а саме суду, який ухвалив судове рішення.
Оскільки  рішення по суті спору ухвалено Окружним адміністративним судом міста Києва, тому виключено до компетенції цього суду віднесено питання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до неправильного вирішення питання, тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 320, 321, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року  скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.Є. Пилипенко

                                                                                          Л.Т. Черпіцька