ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/8099/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                         суддя - доповідач Чумака С.Ю.,
                                                    суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року в адміністративній справі № 160/8099/20 (суддя І інстанції – Захарчук-Борисенко Н.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач), в якому просив:

- визнати бездіяльність відповідача протиправною, яка полягає у відмові в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992;
- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХЫЫ (далі – Закон № 2262) з 22.05.2019 виходячи з вислуги років 25 років 7 місяців 22 дні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року позов задоволений повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідно до інформації, яка надійшла від Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних показань та пробації Міністерства юстиції № 9468 від 11.03.2020, позивач звільнений зі служби 21.05.2019 та його вислуга років на день звільнення у календарному обчислені становить 18 років 9 місяців 6 днів, у пільговому обчисленні становить 25 років 7 місяців 22 дні. Враховуючи викладене, на думку апелянта, у позивача не виникає право на пенсію у зв`язку з тим, що його звільнено у період з 01.10.2019 по 30.09.2020, а на день звільнення він не має визначеного пунктом «а» статті 12 Закону № 2262 стажу роботи 24 календарних років і більше. Натомість законодавство не передбачає права призначити пенсію на підставі вислуги років у пільговому обчисленні.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Наказом Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» №  96/ОС-19 від 21.05.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (за власним бажанням) з посади заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи – начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи 21.05.2019 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 20).

Вислуга років на 21.05.2019 в календарному обчисленні становить 18 років 9 місяців 6 днів, у пільговому обчисленні 25 років 7 місяців 22 дні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі № 160/11272/19 зобов`язано Південно  Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних показань та пробації Міністерства юстиції підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області документи для призначення пенсії за вислугу років на підставі п. а статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»

На виконання вказаного рішення Південно Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних показань та пробації Міністерства юстиції на адресу відповідача направлено подання за № 9468 від 11.03.2020 та матеріали про призначення пенсії позивачу, але листом від 03.04.2020 за № 0400-0302-8/14714 відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії за вислугу років в зв`язку з відсутністю у позивача права на призначення пенсії за вислугу років через відсутність вислуги 24 календарних років (а.с. 21).

Не погоджуючись з зазначеною вище відмовою відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років, останній звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на обчислення вислуги років та визначення пільгових умов для призначення пенсії передбачено ст. 17-1 Закону № 2262.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до  Закону України  "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За приписами ч. 4 ст. 24 цього ж Закону особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії – один місяць служби за сорок днів.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок визначений Кабінетом Міністрів України у постанові № 393 від 17.07.1992. (далі – постанова № 393)

Відповідно до пп. «г» пункту 3 постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів, зокрема час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.

Отже, визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, що передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації права на призначення різних видів пенсій і основним актом, на підставі чого здійснюється таке регулювання є Закон № 2262. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і повинно пов`язуватися не з категорією працівників, а зі спеціальним статусом, якого особа набула після проходження військової служби у визначений період часу, і така можливість передбачена постановою КМУ №  393.

Таким чином, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті акти, що передбачають кратне (пільгове) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення різних видів пенсій.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а.

Як зазначалось вище, позивач звільнений зі служби 21 травня 2019 року, а тому за приписами п. «а» ст. 12 Закону № 2262 для отримання права на пенсію повинен був мати вислугу у 24 календарних роки і більше, а не 24 календарних роки і 6 місяців як помилково зазначає апелянт.

Натомість, відповідно до наказу Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№ 89)»   № 96/ОС-19 від 21.05.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 » вислуга років позивача станом на 21.05.2019 у пільговому обчисленні складає 25 років 7 місяців і 22 дні, що є достатнім для призначення йому пенсії згідно з положеннями п. «а» ст. 12 Закону № 2262.

При цьому, доводи апелянта, що право на пенсію виникає виключно у разі вислуги років в календарному обчисленні є безпідставними, оскільки ст. 17-1 Закону № 2262, ч. 4 ст. 24  Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» та постанова № 393 встановлюють правило, за яким при визначенні права на пенсію може бути застосована вислуга років у пільговому обчисленні.

Посилання апелянта на те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 12 Закону № 2262 правового значення для вирішення спору не мають, оскільки позивач за призначенням пенсії за цим пунктом до відповідача не звертався і таких позовних вимог не заявляв.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.

Отже, судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.

Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року в адміністративній справі № 160/8099/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                          суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                          суддя                                                            І.В. Юрко