ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2021 року
м. Харків
справа № 639/3992/19
провадження № 22-ц/818/75/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: судді - Тичкової О.Ю.,
суддів Маміної О.В., Кругової С.С.,
за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
інші учасники справи:
третя особа – Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова, ухвалене 28 листопада 2019 року у складі судді Рубіжного С.О. (повний текст рішення суду складений 3 грудня 2019 року),
УСТАНОВИВ :
У червні 2019 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП), в розмірі 157 452 грн 58 коп., вартість проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2637 грн 60 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Також просив стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Позов мотивований тим, що 5 березня 2019 року о 10 годині 20 хвилин водій ОСОБА_2 в порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України (надалі ПДР України), керуючи транспортним засобом Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові по пр. Гагаріна, 174 при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, та скоїв зіткнення з транспортним засобом BMW, д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.04.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вказана постанова набрала законної сили 22.04.2019. 
Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Мега-Гарант» (надалі АТ «СК «Мега-Гарант»), що підтверджується полісом № АМ/6022385 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Внаслідок ДТП позивачу була завдана матеріальна шкода. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 6173 від 25.03.2019 величина матеріального збитку, завданого в результаті ДТП автомобілю BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , склала 157452 грн 58 коп. Вартість проведеного автотоварознавчого дослідження склала 2637 грн 60 коп. П`ятого березня 2019 року позивач звернувся із заявою про страхове відшкодування до АТ «СК «Мега-Гарант», але йому було відмовлено у здійсненні страхової виплати. Відмова мотивована тим, що на момент ДТП автомобілем «OPEL VECTR-B-СС», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився в митному режимі тимчасового ввезення, керував ОСОБА_2 , а не особа, яка ввезла його на територію України, тому цивільна-відповідальність водія ОСОБА_2 не може вважатися такою, що була застрахована за Полісом. Крім того, внаслідок ДТП ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода, оскільки був пошкоджений технічний стан автомобіля, він вимушений був терпіти незручності та нервувати через те, що він не може користуватися своїм автомобілем, постійно відшуковує додаткові фінансові можливості для оплати ремонтних робіт, терпіти приниження під час звернень до відповідача з вимогою відшкодувати шкоду, витрачати свій особистий час для підготовки та збирання документів та відстоювання власних порушених прав у суді. Вказані обставини вплинули на зміну звичайного способу життя позивача, примусили його витрачати психоемоційні зусилля для відновлення порушених планів та зручностей. Тому моральна шкода була оцінена позивачем у 5000 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди суму в розмірі 160 090,18 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 3000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1600,90 грн та 461,04 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 6723,50 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не було спростовано розмір завданої майнової шкоди, не було заявлено клопотання про проведення експертизи, а отже, відповідач повністю погодився з розміром матеріальної шкоди. Стосовно моральної шкоди суд зазначив, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування та визначив моральну шкоду з урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості та обставин справи.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог та визнати відповідальність по страховому полісу АМ/6022385 у розмірі, що не перевищує 100 000,00 грн страхового випадку за АТ «СК «Мега-Гарант», а різницю стягнути з відповідача. Відмовити у відшкодуванні моральної шкоди та стягнути судовий збір.
Апеляційна скарга мотивована тим, що страхова компанія «Мега-Гарант» повинна компенсувати шкоду в розмірі не більше 100 000 грн як це зазначено у полісі АМ/6022385. Залишок суми відповідач згоден компенсувати самостійно, але тільки після проведення незалежної судової експертизи. Наданий позивачем висновок експертизи № 6173 від 25.03.2019 помилковим, оскільки сума збитків завищена. Стосовно моральної шкоди зазначив, що позивачем не надано доказів в чому саме полягає моральна шкода та чому позивач оцінив її у 5000 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, вважає, що дані витрати повинні бути стягнуті у рівних частках з АТ «СК «Мега-Гарант» та нього.
ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , у відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Посилається на те, що не зважаючи на наявність у ОСОБА_2 стархового полісу АМ/6022385 від 05.03.2019 АТ «СК «Мега-Гарант» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування. Страховик послався на те, що ОСОБА_2 не є особою, яка яка ввезла автомобіль на територію України, тому не може вважатися такою, що застрахована за полісом. Заперечуючи проти визначеної експертним висновком № 6173 від 25.03.2019 вартості матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, відповідач в суді першої інстанції не клопотав про виклик та допит експерта, не оспорив його. Висновок складений експертом належної експертної установи, тому підстав уважати його неправильним немає. 
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї в межах вимог, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, уважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 належить задовольнити частково виходячи з такого .
Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, 05.03.2019 о 10 год 20 хв водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові по пр. Гагаріна, 174, к. 2, в порушення п.10.1 ПДР України при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, та скоїв зіткнення з транспортним засобом BMW, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказана подія підтверджується постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.04.2019 по справі № 646/1926/19, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 340 грн. Вказана постанова набрала законної сили 22.04.2019 (т. 1 а.с. 11-12).
Власником транспортного засобу BMW 528І, державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (т.1 а.с. 27).
Станом на 05.03.2019 автомобіль, яким керував ОСОБА_2 , був застрахований страховим полісом № АМ/6022385, виданим АТ "Страхова компанія «Мега-Гарант" на ім`я ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 146).
П`ятого березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «СК «Мега-Гарант» із заявою про страховий випадок вх. № 05-03/25. З рішення № 04-06/6 від 04.06.2019 АТ «СК «Мега-Гарант» вбачається, що майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу OPEL VECTRA-B-CC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на період з 11.06.2018 по 10.06.2019 застрахована відповідно до договору страхування АМ/6022385 від 11.06.2018 (т.1 а.с. 110). ОСОБА_2 надав АТ «СК «Мега-Гарант» окрім власних копії паспорту та ІПН, копію тимчасового дозволу на керування, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. 
Листом № 04-06/6 від 04.06.2019 АТ «СК «Мега-Гарант» відмовило ОСОБА_1 у здійсненні страхового відшкодування у зв`язку із тим, що на момент ДТП автомобіль OPEL VECTRA-B-CC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився в митному режимі тимчасового ввезення, ним керував ОСОБА_2 , а не особа, яка ввезла його на територію України, тому цивільно – правова відповідальність ОСОБА_2 не може вважатися такою, що застрахована Полісом АМ/6022385 (т.1 а.с. 26). 
Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 6173 від 25.03.2019, складеним судовим експертом ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса Єфременком В. В., матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «BMW 528і», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП від 05.03.2019 визначений у розмірі 157452 грн 58 коп. (т.1 а.с. 13-25).
Вартість проведеного автотоварознавчого дослідження склала 2637 грн 60 коп., сплату якої ОСОБА_1 на користь ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса підтверджує квитанція № 0.0.1307187082.1 від 25.03.2019 (т.1 а.с. 28).
Відповідно до положень частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV)).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Особами, відповідальність яких застрахована, відповідно до п.1.4 ч.1 ст. 1 Закону № 1961-IV, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_2 не є особою, яка ввезла транспортний засіб OPEL VECTRA-B-CC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на територію України, його володіння вказаним автомобілем суперечить ч.4 ст.380 Митного кодексу України, не є правомірним, отже, він не є особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована полісом АМ/6022385 від 11.06.2018. 
Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.
Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання 
транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.
Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.
Матеріалами цивільної справи № 639/3992/19 не доведено, що на час керування автомобілем OPEL VECTRA-B-CC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 не мав права керувати вказаним транспортним засобом, використовував автомобіль для цілей підприємницької діяльності або всупереч з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. З рішення АТ «СК «Мега-Гарант» № 04-06/6 від 04.6.2019 вбачається, що ОСОБА_5 на час ДТП мав тимчасовий дозвіл на керування, свідоцтво про реєстрацію ТЗ (т.1 а.с. 110). Отже, виходячи з презумпції правомірності правочину колегія суддів уважає, що станом на 05.03.2019 володіння ОСОБА_5 автомобілем OPEL VECTRA-B-CC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було правомірним, отже, він є особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована полісом АМ/6022385 від 11.06.2018. 
Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 08 квітня 2019 року, від 11 травня 2018 року у справі № 910/14693/17.
Згідно з пунктами 9.1, 9.2 статті 9 Закону № 1961-IV в редакції станом на дату укладення полісу АМ/6022385 від 11.06.2018, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000 грн на одного потерпілого.
Відповідно до страхового полісу АМ/6022385 від 11.06.2018 страховиком ОСОБА_5 зі страховим лімітом 100 000 грн (франшиза - 0 грн) на момент вчинення ДТП 05.03.2019 було АТ «СК «Мега-Гарант» (т.1 а.с. 146).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).
Матеріалами цивільної справи № 639/3992/19 доведено, що АТ «СК «Мега-Гарант» відмовило ОСОБА_1 у здійсненні страхового відшкодування. Вказану відмову ОСОБА_1 не оскаржив, у дійсному цивільному позові з вимогою до страховика не звернувся. 
Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «BMW 528і», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП від 05.03.2019, встановлена висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 6173 від 25.03.2019. І він склав 157452 грн 58 коп. (т.1 а.с. 13-25).
ОСОБА_5 належними й допустимими доказами вказаний висновок експерта не спростував. Враховуючи ліміт відповідальності страховика, встановлений страховим полісом АМ/6022385 від 11.06.2018 (100 000 грн), який ОСОБА_1 не позбавлений можливості стягнути з АТ «СК «Мега-Гарант», з ОСОБА_5 на користь позивача належить стягнути 57 452 грн 58 коп. 
З ОСОБА_5  на користь  ОСОБА_1  також підлягає стягненню 2637 грн 60 коп., сплачених за проведення автотоварознавчого дослідження (т.1 а.с. 28). Вказані витрати пов`язані з ДТП 05.03.2019, що сталася з вини ОСОБА_5 . Проте оскільки ця сума виходить за межі ліміту страхової відповідальності страховика, відшкодувати її зобов`язана винна у ДТП особа. 
В частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 3000 грн на відшкодування моральної шкоди, колегія суддів уважає, що рішення суду від 28.11.2019 є законним та обґрунтованим.
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.
Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.
Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.
Колегія суддів уважає, що з огляду на доведеність спричинення позивачу матеріальної шкоди винними діями відповідача, не відшкодування спричиненої ОСОБА_5 шкоди протягом тривалого часу, очевидною необхідністю позивача нести додаткові витрати для відновлення пошкодженого відповідачем автомобіля та необхідність захищати свої інтереси в суді, завдання ОСОБА_6 моральної шкоди є доведеним. Розмір визначеного судом першої інстанції відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам справедливості, розумності та добросовісності. І доводи апеляційної скарги зазначеного висновку не спростовують. 
Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 належить задовольнити частково, рішення суду першої інстанції від 28.11.2019 – змінити. Розмір відшкодування матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 , належить зменшити до 60 090 гривень 18 копійок. В частині стягнення моральної шкоди рішення суду першої інстанції належить залишити без змін. 
Відповідно до ч. 1, п.3 ч.2, ч. 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При зверненні до суду з позовною заявою ОСОБА_1 сплатив 2 419 грн 31 коп. судового збору (т.1 а.с. 2,3). Його витрати на правову допомогу склали 8164 грн 25 коп. (т.1 а.с. 29-32). Позов ОСОБА_1 визнаний Харківським апеляційним судом обгрунтованим на 38,22 %. Тому з ОСОБА_2 на корсть ОСОБА_1 належить стягнути 924 грн 66 коп. судового збору, 3120 грн 38 коп. витрат на правову допмогу. 
Посилання апеляційної скарги на необхідність розподілу судових витрат між ним та АТ «СК «Мега-Гарант» не враховуються судом, оскільки страховик долучений до участі у справі у якості третьої особи. Позовних вимог до АТ «СК «Мега-Гарант» при розгляді дійсної цивільної справи ОСОБА_1 не заявив, тому стягнення судових витрат зі страховика не можливе. 
Апеляційна скарга ОСОБА_2 визнана Харківським апеляційним судом обгрунтованою на 94,66 %. При подачі апеляційної скарги відповідач сплатив 3093 грн судового збору (т.1 а.с. 140), тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 належить стягнути 2927 грн 83 коп. судового збору.
Керуючись ст.367, 368, 374, 376,381 - 383,389 ЦПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року змінити в частині визначення розміру матеріального збитку та судового збору, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 60 090 (шістдесят тисяч дев`яносто) гривень 18 (вісімнадцять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви, у розмірі 924 (дев`ятсот двадцять чотири) гривні 66 (шістдесят шість) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 3120 (три тисячі сто двадцять) гривень 38 (тридцять вісім) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2927 (дві тисячі дев`ятсот двадцять сім) гривень 83 (вісімдесят три) копійки судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 22 лютого 2021 року. 

Головуючий    О.Ю. Тичкова

Судді    О.В. Маміна

С.С. Кругова