Ухвала
09 березня 2021 року
м. Київ
справа № 210/4818/18
провадження № 61-3127ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., 
Коротуна В. М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на   рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2020   року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1  до акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання пунктів кредитного договору недійсним,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - 
ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання недійсними пунктів 1.1, 3.3.15 Договору кредиту № 120/07-ІК/012 від 06 вересня 2017 року з додатковими угодами, який укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк».
Позовні вимоги мотивовано тим, що 06 вересня 2007 року між 
ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту
№ 120/07-ІК/012, відповідно до умов якого банк зобов`язався надавати позичальнику грошові кошти в розмірі 16 000,00 швейцарських франків, зі сплатою 10 %. Кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 05 вересня 2017 року. В подальшому, між сторонами укладались додаткові угоди до кредитного договору та вносились до нього зміни. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ «Уксоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 120/07-13/02 
від 06 вересня 2017 року. Посилаючись на вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», позивач зазначив, що пунктами 1.2 Розділу № 1 кредитного договору передбачено, що кредит надається Позичальнику на наступні цілі: реконструкція нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач посилався на те, що ні в кредитному договорі, ні в додатках до нього, не визначалась реальна відсоткова ставка та абсолютне значення здорожчання кредиту, не проінформовано споживача про тип відсоткової ставки, тому під час укладення кредитного договору з додатками, позивач виходив з того, що він буде сплачувати 10,00 % за користування кредитом. Однак, перевіривши детальний розпис сукупної вартості кредиту за кредитним договором, вбачається, що реальна відсоткова ставка за користування кредитом згідно кредитного договору є значно вищою.
Також позивач зазначив, що банк порушив умови кредитного договору та не надав йому 16 000,00 швейцарських франків, через їх відсутність у банку йому надали в гривні, чим на думку позивача ввели його в оману.
Крім того, пунктами 3.3.15 кредитного договору та додаткових договорах до кредитного договору, встановлюються додаткові тарифи за видачу готівкових коштів, ведення кредитної справи, за відкриття поточного рахунку, зміну кредитного та іпотечного договорів. Під час укладення вказаного кредитного договору діяла заборона на надання та отримання споживчих кредитів саме в іноземній валюті, але банки не було позбавлено право надати, а позичальників отримати споживчий кредит у гривнях, із визначенням сум платежів за кредитом в еквіваленті іноземної валюти, але в зазначеному кредитному договорі зазначено суму лише у швейцарських франках, жодного посилання на еквівалент в національній валюті немає.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року замінено відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» на акціонерне товариство «Альфа Банк».
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2020   року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2020 року залишено без змін.
24 лютого 2021 року  ОСОБА_1  звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на   рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2020   року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2021 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: 
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пунктів 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. 
У відповідності до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Предметом спору у даній справі є захист прав споживачів та визнання пунктів кредитного договору недійсними.
За умовами кредитного договору, пункти якого ОСОБА_1 просить визнати недійсними, отримав 16 000,00 швейцарських франків, що станом на дату подання касаційної скарги (24 лютого 2021 року) еквівалентно по офіційному курсу НБУ 495 406,40 грн.
Ця справа не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.
Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та ціна позову у ній не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 250 = 567 500,00 грн), а тому є малозначною в силу вимог закону.
Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі або у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1 одано касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою 
статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на   рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 
від 18 вересня 2020   року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 19 січня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1  до акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання пунктів кредитного договору недійсним.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді:	М. Є. Червинська    С. Ю. Бурлаков   В. М. Коротун