ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8728/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  18 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді          Парінова А.Б.,
суддів:                              Беспалова О.О.,
                                        Ключковича В.Ю.,          
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від  09 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Начальника Головного військово-медичного управління - начальника Медичної служби Збройних Сил України генерал-майора медичної служби Хоменка Ігоря Петровича, Командування Медичних сил Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Міністерства оборони України, Начальника Головного військово-медичного управління - начальника Медичної служби Збройних Сил України генерал-майора медичної служби Хоменка Ігоря Петровича, Командування Медичних сил Збройних Сил України, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу начальника Головного військово-медичного управління - начальника медичної служби Збройних Сил України "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб Центральної військово-лікарської комісії" від 22.12.2018 №213 у частині оголошення начальнику Центральної військово-лікарської комісії, полковнику медичної служби ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність та протокол №1 засідання постійно діючої атестаційної комісії Головного військово-медичного управління від 21.12.2018.
Позовні вимоги мотивовані тим, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося протиправно, оскільки щодо ОСОБА_1 жодного розслідування не проводилось, дій що мають ознаки кримінального чи корупційного правопорушення позивачем не вчинялись.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від  09 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на обставини аналогічні викладеним у позові та стверджуючи про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також порушення останнім норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. 
Так, вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує, зокрема тим, що судом першої інстанції не було грубо порушено норми процесуального права, а саме: залучено до участі у розгляді в якості відповідача Головного військово-медичного управління до якого він не заявляв позовних вимог, а також розглянуто справу без його участі та участі його представника, не зважаючи на те, що ними подавалось до суду клопотання про відкладення розгляду справи.
Крім того, апелянт зазначає, що висновки суду, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства. Судом не надано правової оцінки всім доводам його позовної заяви, а також не взято до уваги що відповідачі не виконали покладеного на нього вимогами КАС України обов`язку щодо доведеності правомірності прийнятого рішення. Натомість, наголошує, що безпосередньо ним кримінального правопорушення, яке слугувало підставою для службового розслідування не вчинялось та вимог Статуту Внутрішньої служби ЗС України не порушувалось, жодного розслідування безпосередньо відносно нього не призначалось та не проводилось, у зв`язку з чим, позивач стверджує, що його було неправомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
За наведених обставин, позивач вважає, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим, а тому відповідно до приписів ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.
Представником Міністерства оборони України та Командування Медичних сил Збройних Сил України подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого останній зазначає, що з доводами апеляційної скарги категорично не погоджується та вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав їм належну правову оцінку у відповідності до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність правових для задоволення позовних вимог.
Разом з цим, представник відповідача зазначає, що Наказом начальника Головного управління № 99 від 22.07.2019 за старанність, розумну ініціативу, сумлінне виконання службових обов`язків та відповідно до вимог п. «б» ст. 27, ст. 32,33 Дисциплінарного статуту ЗСУ з полковника медичної служби ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення  - попередження про неповну службову відповідність знято, як таке що відіграло виховну роль.
За наведених у відзиві обставин, представник відповідача просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
У судове засідання учасники судового процесу не з`явились та явку уповноважених представників не забезпечили та про причини їх неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.
З огляду на зазначене, керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС колегія суддів ухвалила здійснити апеляційний розгляд справи  
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Наказом від 03.03.2018 №120 "Про призначення службового розслідування за ознаками кримінального правопорушення" начальником Головного військово-медичного управління - начальника медичної служби Збройних Сил України призначено службове розслідування за ознаками кримінального правопорушення вчиненого посадовою особою Центральної військово-лікарської комісії та створено комісію. 
За наслідками службового розслідування складено акт проведення службового розслідування щодо факту обшуку в рамках кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України щодо лікаря експерта ЦВЛК працівника Збройних Сил України ОСОБА_3 від 18.12.2018 №19388, яким визначено до 22.12.2018 розглянути на засіданні атестаційної комісії начальника Центральної військово-лікарської комісії, полковника медичної служби ОСОБА_1 на предмет відповідності займаній посаді.
Згідно з протоколом від 21.12.2018 №1 засідання постійно-діючої атестаційної комісії Головного військово-медичного управління, затвердженого начальником Головного військово-медичного управління-начальником медичної служби Збройних Сил України 21.01.2018, атестаційною комісією прийнято рішення (7 голосів - "за", 1 - "проти") - полковник медичної служби ОСОБА_1 , начальник Центральної військово-лікарської комісії-голова військово-лікарської комісії займаній посаді відповідає, вирішено порушити клопотання про притягнення до дисциплінарної відповідальності - оголосити "сувору догану".
Наказом начальника Головного військово-медичного управління - начальника медичної служби Збройних Сил України від 22.12.2018 №213 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб Центральної військово-лікарської комісії" за порушення вимог статей 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо неналежної організації роботи по запобіганню кримінальних правопорушень та не встановлення у підрозділі такого внутрішнього порядку який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, наказу Міністерства оборони України від 24.11.2015 №646 "Про утворення системи роботи з питань запобігання корупції в Міністерстві оборони України та Збройних Сил України" начальнику Центральної військово-лікарської комісії полковнику медичної служби ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.
Вважаючи протиправним притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не спростовано висновків службового розслідування щодо невиконання ним своїх обов`язків у частині вчинення дій, прийняття рішень з метою запобігання корупції.  З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог. 
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаний із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно- правовими актами (частина четверта).
Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 №551-XIV військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Як уже зазначалось, оскаржуваним наказом від 22.12.2018 №213 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність за порушення статей 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо неналежної організації роботи по запобіганню кримінальних правопорушень та не встановлення у підрозділі такого внутрішнього порядку який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, наказу Міністерства оборони України від 24.11.2015 №646 "Про утворення системи роботи з питань запобігання корупції в Міністерстві оборони України та Збройних Сил України".
Відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України:
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України "Про запобігання корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції (стаття 84).
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу- також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (стаття 85);
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення (стаття 86).
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, наказом начальника Головного військово-медичного управління - начальника медичної служби Збройних Сил України від 03.03.2018 №120 призначено службове розслідування за ознаками кримінального правопорушення вчиненого посадовою особою Центральної військово-лікарської комісії та створено комісію, за наслідками якого складено акт від 18.12.2018 № 19388, в якому зафіксовані порушення з боку позивача.
При цьому, колегія суддів зазначає, що дійсно службове розслідування було призначено по факту обшуку в рамках кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України відносно лікаря відділу експертизи Центральної військово-лікарської комісії ОСОБА_3 .
У свою чергу, чергу, як вбачається зі змісту наявного у матеріалах справи Акта від 18.12.2018 №19388 в ході проведення вказаного службового розслідування було встановлено, що з боку начальника Центральної військово-лікарської комісії полковника медичної служби ОСОБА_1 не було запроваджено внутрішнього контролю в частині запобігання і виявлення корупції, не забезпечення оцінки корупційних ризиків, не визначення в установчому наказі уповноважених посадових (службових) осіб з питань запобігання та виявлення корупції, що є грубим порушенням вимог наказу Міністерства оборони України від 24.11.2015 №646 "Про утворення системи роботи з питань запобігання корупції в Міністерстві оборони України та Збройних Силах України" нехтування вимогами статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо проведення роботи по запобіганню кримінальних правопорушень".
З огляду на зазначене, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта, що відповідачем не було дотримано процедури проведення відносно нього службового розслідування та відповідно порядку притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Щодо правомірності відповідних висновків суб`єкта владних повноважень, що були викладені у Акті 18.12.2018 №19388 та слугували підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів зазначає про таке.
Наказом Міністерства оборони України від 24.11.2015 №646 (https://www.mil.gov.ua/646uzk.pdf) з метою підвищення ефективності заходів щодо запобігання корупції наказано зокрема керівникам структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил, начальникам військових навчальних, керівникам установ і організацій Збройних Сил України (за належністю), підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міністерства оборони України: забезпечити регулярну оцінку корупційних ризиків, розроблення та вжиття заходів, які є необхідними та обґрунтованими для запобігання і протидії корупції у діяльності підпорядкованих структурних підрозділів, органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства оборони України; стан роботи щодо запобігання корупції обговорювати на засіданнях Міністерства оборони України, військових рад, розширених нарадах керівного складу не рідше одного разу на рік; щомісяця, під час підбиття підсумків стану військової та трудової дисципліни, оцінювати стан роботи щодо запобігання корупції та ефективність діяльності посадових осіб з виконання заходів антикорупційної програми; щороку установчими наказами відповідних командирів (начальників) визначати (уточнювати прізвища) уповноважених посадових (службових) осіб з питань запобігання та виявлення корупції (далі-уповноважений); у разі виявлення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого межах своїх повноважень уживати заходів щодо його припинення та негайно письмово повідомляти за підпорядкованістю Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, Військову службу правопорядку у Збройних Силах України та спеціально уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції; запровадити інші механізми запобігання корупції урахуванням специфіки виконання завдань за призначенням.
Відповідно до підпункту 4.3 пункту 4 "Положення про Центральну військово- лікарську комісію, затверджену наказом начальника Головного військово-медичного управління-начальника медичної служби Збройних Сил України від 18.05.2018 № 75, Начальник ЦВЛК несе персональну відповідальність за виконання покладених завдань і здійснення ним своїх функціональних повноважень, встановлює ступінь відповідальності своїх заступників та керівників безпосередньо підпорядкованих військово-лікарських комісій.
Разом з тим, як на підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що           ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності внаслідок неналежного виконання наказу Міністерства оборони України від 24.11.2015 № 646 та статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо проведення роботи з запобігання корупційних правопорушень.
У свою чергу, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не місять жодних доказів на спростування відповідних висновків суб`єкта владних повноважень та апелянтом під час апеляційного розгляду справи також не спростовані. Зокрема, позивачем не доведено суду які конкретні дії ним вчинялись щодо проведення роботи з запобігання корупційних правопорушень, а також які приймались рішення з цього приводу. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неспростування позивачем неналежного виконання ним наказу Міністерства оборони України від 24.11.2015 № 646 щодо проведення роботи по запобіганню корупційних правопорушень.
Відповідно до статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 №551-XIV, на молодших та старших офіцерів може бути накладено дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність (пункт "г").
З огляду на зазначене та враховуючи, що судом не встановлено порушень відповідачем вимог законодавства під час прийняття оскаржуваного наказу, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування п. 4 наказу начальника Головного військово-медичного управління - начальника медичної служби Збройних Сил України "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб Центральної військово-лікарської комісії" від 22.12.2018 №213 у частині оголошення начальнику Центральної військово-лікарської комісії, полковнику медичної служби ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.
У свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності вказаних висновків суду першої інстанції та правомірності прийнятого відповідачем рішення.
Разом з цим, колегія суддів під час перегляду даної справи також враховує, що наказом начальника Головного військово-медичного управління - начальника медичної служби Збройних Сил України від 22.07.2019 № 99 знято з начальника Центральної військово-лікарської комісії-голови військово-лікарської комісії полковника медичної служби ОСОБА_1 раніше накладене дисциплінарне стягнення "неповна службова відповідність", оголошене наказом начальника Головного військово-медичного управління - начальника медичної служби Збройних Сил України від 22.12.2018 №213, як таке, що відіграло виховну роль.
Тобто, з наведеного слідує, що негативні наслідки, що були зумовлені прийняттям оскаржуваного наказу в частині, що стосується позивача, станом на час вирішення даного спору вже відпали.
Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.
Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.
Разом з цим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів протиправності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог. 
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про те, що судом першої інстанції було вирішено справу без його участі та участі його представника не зважаючи на те, що ним подавалось до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що судові повістки про виклик позивача до Окружного адміністративного суду для участі у судовому засіданні 09 вересня 2020 року об 11 год. 40 хв. були повернуті до суду відділенням поштового зв`язку внаслідок відмови адресата отримати судову повістку, а саме: «за закінченням терміну зберігання», «інші причини:відсутній» (том 2 а.с. 151-154, 157-158).
Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 127 КАС України часом вручення повістки вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Разом з цим, положеннями ст. 128 КАС України регламентовано, що особа, яка відмовилася одержати повістку, вважається такою, що її повідомлено про дату, час і місце судового засідання.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи за його позовною заявою, проте, у судове засідання не прибув та явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про причини неявки до початку судового засідання суду не повідомив та будь-яких заяв або клопотань до суду не надав. Доказів того, що позивачем було подано до суду клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 09 вересня 2020 року, матеріали справи не містять та позивачем до суду апеляційної інстанції не надані.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а відповідно до вимог ч. 3 вказаної норми у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання.
Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта, що судом першої інстанції у порушення норм процесуального права було залучено до участі у розгляді справи в якості відповідача Головне військово-медичне управління. 
Відповідно до вимог ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.  
За наведених обставин, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального права та разом з цим зазначає, що залучення до участі у справі співвідповідача жодним чином не впливає на суть прийнятого рішення та не свідчить про пушення прав та інтересів позивача вказаною процесуальною дією.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 313, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від  09 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді:                                                                                О.О.Беспалов

                                                                                          В.Ю. Ключкович