ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 р.	Справа № 520/5642/2020	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В.,  м. Харків, повний текст складено 05.08.20 року по справі № 520/5642/2020
          
за позовом         ОСОБА_1  
до        Департаменту патрульної поліції                
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції  , в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту патрульної поліції №571 від 24.03.2020 в частині визначення розміру щомісячної премії за березень 2020 року інспектору взводу №2 роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанту поліції ОСОБА_1 у розмірі 4 123, 98 грн. та зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити інспектору взводу №2 роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Харківській Департаменту патрульної поліції лейтенанту поліції ОСОБА_1 за березень 2020 року щомісячну премію у розмірі 5 646,82 грн. (п`ять тисяч шістсот сорок шість гривень 82 копійок) з урахуванням раніше виплаченої йому суми премії за вказаний період.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 р адміністративний позов ОСОБА_1   залишено без задоволення.
ОСОБА_1 не погоджуючись із судовим рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, неповне з`ясування судом    обставин справи, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те , що судом першої інстанції не враховано, що оскаржуваний наказ не мотивований  та містить зазначення обставин, які слугували підставою зменшення розміру премії, в чому проявились порушення ним службової дисципліни, чому саме розмір премії було зменшено, тобо судом залишились не з`ясованими обставини щодо законності/незаконностї зменшення премії позивачу, які мають основне значення для вирішення заявленого позову , що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення. Вказує , що рапорт з клопотанням про позбавлення премії із зазначенням причин позбавлення не є відповідним рішенням адміністративного органу. Цей рапорт є суто допоміжним, технічним документом на підставі якого та інших документів начальник Департаменту приймає у вигляді наказу своє офіційне рішення щодо встановлення звичайного, підвищеного чи зменшеного розміру премії відповідному поліцейському. Саме цей наказ, на відмінну від рапорту, є адміністративним рішенням, який безпосередньо стосується прав конкретних поліцейських і які відповідно до положень КАС України мають право його оскаржити. Проте , в оскаржуваному наказі відсутня жодна мотивація причин зменшення премії інспектору ОСОБА_1 . Висновки суду першої інстанції про те, що розмір премії зменшено на підставі рапортів заступника командира батальйону № 3 УПП в Харківській області ОСОБА_2 та начальника УПП в Харківській області ДПП Стрижак А.О. є лише припущенням, оскільки, на думку скаржника, посилання на ці документи у наказі відсутні. При цьому судом першої інстанції не надано оцінки  відсутності на зазначених рапортах  відмітки про їх надходження до УПП та ДПП, а також відповідні резолюції начальників цих установ, що підтверджується наданими позивачем завіреними копіями вказаних документів. Вказує , що факт порушення службової дисципліни має доказуватись виключно в результаті службового розслідування, яке однак не проводилось. Також ,вважає помилковими твердження суду про ознайомлення позивача  з рапортом про позбавлення його премії з посиланням на відеозапис, оскільки останній просив ознайомитися з рапортом разом з адвокатом, проте його прохання було проігноровано. Крім того, судом не з`ясовано, ким, коли та яким чином здійснювалось копіювання відеозапису на наданий суду оптичний диск.    
Департамент патрульної поліції (далі - відповідач) надав відзив на апеляційну скаргу,  з доводами апеляційної скарги не погоджується,  вважає їх необґрунтованими та невмотйвовцними. Рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим ,суд першої інстанції всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясував обставини справи з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_1 проходить службу в територіальному підрозділі Департаменту патрульної поліції - управлінні патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, що підтверджується наданим витягом із наказу по особовому складу від 13.07.2018 № 680 о/с .
Наказом начальника Департаменту патрульної поліції №571 від 24.03.2020 “Про затвердження розмірів преміювання” затверджено списки поліцейських, державних службовців та цивільного персоналу, що подаються на преміювання за результатами роботи за березень 2020 року, розміри преміювання за березень 2020 року та внесено зміни до наказу Департаменту патрульної поліції “Про затвердження розмірів преміювання” від 27.02.2020 №398. (а.с.15).
Згідно наказу №571 від 24.03.2020 інспектору ОСОБА_1 встановлено премію за березень 2020 року в розмірі 67,407 %, що в сумі становить 4123,98 грн. (а.с.9).
Не погоджуючись з наказом відповідача про зменшення премії, позивач звернувся з цим позовом до суду. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем в межах та у спосіб встановлений законодавством.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України  органи державної влади мають діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України № 580-VIII від 02.07.2015 "Про Національну поліцію" (далі – Закон № 580-VIII).
Відповідно до ч. 1 ст 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Згідно  з  п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
З метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено " Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання"  (далі - Порядок № 260).
Відповідно до п. 2 Порядку № 260 до складу грошового забезпечення входять:1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 6 Порядку № 260 передбачено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.
Згідно з п. 12 Порядку № 260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.
Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.
Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.
У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.
Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 14.12.2015 № 60 затверджено Положення про преміювання поліцейських, керівних працівників, спеціалістів, службовців, фахівців, працівників Департаменту патрульної поліції (Далі - Положення № 60).
Відповідно до п. 1.2 Положення № 60, преміювання поліцейських, умови грошового забезпечення яких визначені Постановою № 988, а також іншими нормативно-правовими актами, що регламентують питання грошового забезпечення, здійснюється відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.
Згідно з п. 2.1 цього Положення преміювання визначається за результатами служби за місяць за такими показниками:
- неухильне дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійність виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
- виконання заходів, передбачених планами роботи Національної поліції України, відповідного територіального органу та підпорядкованому йому структурному підрозділі;
- виконавська дисципліна;
- своєчасність та якість підготовки наказів, довідкових, аналітичних та інших матеріалів, що стосуються діяльності Національної поліції України;
- виявлення причин та умов, що сприяють учиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, ужиття в межах своєї компетенції заходів для їх усунення;
- уживання заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічної безпеки, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;
- службова дисципліна.
Нормами Положення № 60 передбачено, що наказ про встановлення розміру премії поліцейським готує відповідний підрозділ кадрового забезпечення на підставі поданих списків, погоджений із заступником начальника органу відповідно до функціональних повноважень та підписаний керівником начальника органу, терміном до 25-го числа місяця, за який установлюється премія.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що премія відноситься до виду заохочення за результатами служби поліцейського відповідно до його особистого вкладу в загальні результати служби, а преміювання працівників відноситься до права керівника, а не до його обов`язку.
Отже, премія відноситься до виду складової грошового забезпечення, яке залежить, по-перше, від наявності відповідних бюджетних асигнувань, по-друге, від оцінки керівництвом роботи поліцейського, його особистого внеску в загальні результати служби.
Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 28.10.2020 по справі № 818/819/17. 
Також, нормами чинного законодавства та Положенням про преміювання поліцейських не визначено фіксований розмір премії, який має встановлюватися щомісяця. Розмір премії поліцейським відповідно до Положення про преміювання встановлюється за рішенням начальника ГУНП в Харківській області відповідно до результатів служби за місяць шляхом видання відповідного наказу.
Відповідно до п. 2.5 Положення № 60, зменшення розміру чи позбавлення поліцейського премії в повному обсязі в кожному окремому випадку оголошується в наказі начальника Департаменту патрульної поліції і повідомляється поліцейським під розписку.
Згідно з п. 4.4 Положення № 60, поліцейські позбавляються премії в повному обсязі або частково виключно за той календарний місяць, у якому вони допустили порушення (проступок) або стало відомо про порушення (проступок). 
Відповідно до п. 5.3. Положення рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом начальника Департаменту патрульної поліції на підставі поданих за командою до 20 числа кожного місяця списків про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим поліцейським. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього. 
Забороняється позбавляти премії поліцейських протягом кількох місяців за одне допущене порушення.
Судовим розглядом встановлено, що підставою для зменшення розміру премії ОСОБА_1 слугувало не належне виконання позивачем функціональних обов`язків,про що складені рапорти заступника командира батальйону №3 Управління патрульної поліції в Харківській області Токара Р. від 05.03.2020 та начальника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанту поліції ОСОБА_3 .
У рапортах зазначено, що 29.02.2020, зокрема, інспектор взводу №2 роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_1 самовільно залишив місце несення служби згідно дислокації по забезпеченню безпеки дорожнього руху під час проведення свята «Масляної», а саме заборона зупинки та стоянки в два ряди ТЗ біля пішохідного переходу пл. Свободи - Сумська, 64, в дислокації було зазначено час несення служби - з початку зміни та до підміни.
Незважаючи на зауваження ОСОБА_1 05.03.2020 знов самовільно залишив місце несення служби, а саме під час обслуговування території Московського району в складі екіпажу 5011 без дозволу командира роти, раніше зазначеного часу (06 год. 30 хв.) прибув до УПП за адресою вул. Шевченко, буд. 26 близько шостої години. 
Під час розгляду справи у суді першої інстанції, ОСОБА_2 в поясненнях зазначив, що у рапорті від 05.03.2020 ним допущено помилку у даті, а саме: вказано, що ОСОБА_1 прибув до УПП в Харківській області ДПП 05.03.2020 замість 04.03.2020.
Згідно рапорту командира роти № 5 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Масленнікова Р.С. від 04.03.2020, останній доповів керівництву про самовільне залишення місця несення служби, та передчасне прибуття до УПП в Харківській області своїх підлеглих, у тому числі ОСОБА_1 у нічну зміну з 03.03.2020 по 04.03.2020 (а.с. 59).
Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Положення про преміювання поліцейських розмір премії визначається за показниками, зазначеними в п. 3.1 Положення, та залежно від особистого вкладу працівників у загальні результати роботи.
У разі несвоєчасного виконання та/або неналежної організації виконання в установлені строки завдань начальник Департаменту патрульної поліції має право зменшувати розмір премії.
В аспекті обставин цієї справи треба зазначити, що премія як складова, в цьому випадку, грошового забезпечення, не є обов`язковою, беззастережною виплатою, яка підлягає нарахуванню і виплаті кожному поліцейському за підсумками місяця (як-от посадовий оклад).
Заохочувальний, стимулюючий характер премії як складової грошового забезпечення передбачає, що керівництво може диференціювати розмір премій поліцейських, зокрема (але не виключно), з урахуванням якості та обсягу виконаних завдань. Тому обґрунтованих підстав вимагати, щоб керівництво преміювало усіх працівників однаково, чи принаймні нарівні з іншим працівником немає, адже розмір премії залежить як від фінансових можливостей органу, так і від результатів/продуктивності виконання посадових обов`язків. Щодо останнього, то чітких критеріїв/нормативів тут бути не може (з огляду на завдання і функції, які покладено на ГУ НП, особливості посадових обов`язків кожного із працівників). Однак, з огляду на те, що премія пов`язується з результатами службової діяльності, професійними заслугами, то за наявності зауважень чи недоліків в роботі керівник, на думку колегії суддів, може зменшити працівникові розмір його премії за підсумками місяця.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.05.2020 по справі № 813/4032/17.
Судом першої інстанції вірно з`ясовано, що до службової діяльності позивача як інспектора взводу були зауваження, з чим пов`язано зменшення розміру премії за вказаний місяць.
Доводи апелянта щодо  не вмотивованості наказу, не зазначення в ньому підстав зменшення розміру премії колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до Положення про преміювання поліцейських розмір премії встановлюється начальником управління відповідно до їх особистого внеску у загальний результат служби та визначається за передбаченими Положенням показниками.
Доводи апеляційної скарги про те, що факт порушення ОСОБА_1 службової дисципліни не підтверджено службовим розслідуванням, оскільки таке не проводилось,  колегія суддів вважає помилковими, оскільки службове розслідування проводиться у випадку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності. Разом з тим, призначення або зменшення премії поліцейського, не є заходом дисциплінарної відповідальності, не потребує службового розслідування, доведеності вини поліцейського у скоєнні правопорушення, а є суто управлінським рішенням, яке переслідує виховні цілі, підвищує зацікавленість поліцейського у результатах своєї роботи, підвищує виконавську дисципліну.
Колегія суддів зауважує, що премія відноситься до виду складової грошового забезпечення, яке залежить, зокрема, від оцінки керівництвом роботи поліцейського, його особистого внеску в загальні результати служби. Така оцінка результатів роботи поліцейського є виключно дискреційним повноваженням керівника поліцейського підрозділу, яка приймається на власний розсуд з урахуванням ефективності роботи підлеглого.
Доводи скаржника щодо позбавлення його можливості надати письмові пояснення з приводу причин зменшення премії, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки  позивачу надавалась можливість ознайомитися з рапортом, в якому викладені підстави зменшення йому премії, проте останній відмовився від ознайомлення з ним, що підтверджується актом відмови від ознайомлення з рапортом щодо зменшення премії від 11.03.2020 (а.с. 55).
Доводи апеляційної скарги щодо того, що рапорти та акт не є офіційними документами, колегія суддів вважає помилковими, оскільки зазначені документи є офіційними зверненнями працівників поліції до вищої посадової особи з викладом питань, зокрема, службового характеру і проханням у зв`язку з цим прийняття відповідного рішення, а тому правомірно враховані судом під час вирішення справи. 
Доводи скаржника про відсутність належних доказів порушення ним службової дисципліни, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки підставою  зменшення премії слугувало не належне виконання функціональних обов`язків в частині виконання роботи, що підтверджується відповідними рапортами, дислокацією визначення меж місця несення служби. 
Доводи скаржника про фальшованість наданих відповідачем суду документів в підтвердження порушення позивачем службової дисципліни, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі є лише припущеннями. Колегія суддів зауважує, що фальшивість документів має бути встановлена вироком, що набрав законної сили. Натомість, скаржником ні суду першої ні апеляційної інстанції не надано зазначених доказів.
Враховуючи те , що в даному випадку відповідачем внесено зміни до наказу Департаменту патрульної поліції “Про затвердження розмірів преміювання” від 27.02.2020 №398 та встановлено відповідний розмір премії позивачу , колегія суддів відхиляє доводи апелянта з посиланням на правову позицію висловлену в постанові Верховного суду від 05.03.2020 по справі №804/5477/17 , оскільки висновки суду в такій постанові  стосуються безпідставного перерахунку премії позивачеві за  у бік її зменшення у зв`язку з тим , що будь-яких змін до наказу про преміювання  відповідачем не вносилося, наказ про зменшення/перерахунок премії не приймався, тому правовідносини у цій справі не є подібними.
Крім того , згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 30.01.2019 року по справі № 755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію.
В даному випадку суд апеляційної інстанції враховую правову позицію , викладену в постановах Верхового Суду  від 28.10.2020 у справі №818/819/17 та  від 06.05.2020 по справі № 813/4032/17.
Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог .
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду . 
Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року по справі № 520/5642/2020  залишити без змін.
 . 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  15.03.2021 року