ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Постанова
Іменем України
27 січня 2021 року м. Херсон
Єдиний унікальний номер справи: 2-589/2003
Номер провадження: 22-ц/819/406/21
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого – Радченка С.В.,
суддів: Вейтас І.В., Семиженка Г.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на  ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17  грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Кузьміної О.І., в справі за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №2-589/2003 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: виконавчий комітет Дніпровської районної ради у м. Херсоні про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнання рішення №9 цього ж виконавчого комітету від 22.01.1993 року недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист права власності та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і ухвали суду першої інстанції
У грудні 2020 року ОСОБА_1  звернулася до суду із заявою в обгрунтування якої зазначила, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 20.06.2002 року у справі №2-589/2003 було накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , який належить  ОСОБА_1 . По вказаній справі ухвалою Верховного суду України від 18.05.2005 року було винесено рішення, яким встановлено, що зазначений спір кореспондується з належним їй на праві приватної власності майном, розташованим за адресою АДРЕСА_1 .Посилаючись на те, що її права, як власника майна, існуванням арешту порушені, просила суд його скасувати.
Ухвалою Херсонського міського Херсонської області від 17 грудня 2020 року заяву повернуто особі, яка її подала. 

Постановляючи ухвалу про повернення заяви, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не є учасником вказаної справи, а тому у неї відсутні підстави для звернення до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погоджуючись з ухвалою суду,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і постановити у справі нову ухвалу, якою заяву задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, посилається на те, що судом першої інстанції не в повному обсязі було досліджено обставини по справі та не враховано, що оскаржуваною ухвалою порушено її права, як власника майна.
Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції

В провадженні Дніпровського районного суду м. Херсона перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: виконавчий комітет Дніпровської районної ради у м. Херсоні про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнання рішення №9 цього ж виконавчого комітету від 22.01.1993 року недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист права власності та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. 

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 06.11.2000 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 08.10.2001 року, позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист права власності та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено, в задоволенні первісного позову відмовлено (а.с.116-117, 161).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 01.04.2002 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 06.11.2000 року за нововиявленими обставинами (а.с.174).

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 30.05.2002 року скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м.Херсона від 01.04.2002 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.189-190).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 02.07.2002 року скасовано рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 06.11.2000 року за нововиявленими обставинами (а.с.200-201).

Під час розгляду справи судом було встановлено, що власником спірного домоволодіння відповідачів є ОСОБА_1 та ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 20.06.2002 року з метою забезпечення позову накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 (а.с.202).

В подальшому, в протоколах судових засідань та процесуальних документах, ОСОБА_1 зазначається відповідачем в справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.11.2002 року задоволено заяву ОСОБА_1 , ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 20.06.2002 року скасовано за нововиявленими обставинами, в задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами відмовлено (а.с.234-235).

Ухвалою Верховного Суду України від 18.05.2005 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.11.2002 року залишено без змін за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка визнана Верховним Судом України стороною в справі (а.с.269-270).

Позиція апеляційного суду

Частиною 2 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах, зокрема, п.5 ч.1 ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За вказаних обставин, виходячи з положень ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з цим, судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Постановляючи оскаржену ухвалу про повернення заяви, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 в силу ст.42 ЦПК України не є учасником вказаної справи, а тому у неї відсутні підстави для звернення до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.
       Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки вони зроблені з порушенням норм процесуального права.
       Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
       Згідно положень ч.4 ст.158 ЦПК України, за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.
       За змістом частин 5, 6 ст.158 ЦПК України такими ухвалами можуть бути або ухвала про скасування заходів забезпечення позову, або про відмову в такому скасуванні. Постановлення інших видів ухвал при вирішенні питань такої категорії Цивільно-процесуальний Кодекс, зокрема і в ст.185, на яку послався суд, не містить.
       Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що в ухвалі про забезпечення позову від 20.06.2002 року, якою було накладено арешт на будинок, належний ОСОБА_1 , остання прямо зазначена як відповідач по справі (а.с.202), тобто заходи забезпечення позову стосуються безпосередньо інтересів заявниці.
       В подальшому, Дніпровський районний суд м.Херсона проводить судове засідання, в якому допускає до участі в справі у якості відповідача ОСОБА_1 (а.с.231), та виносить ухвалу, якою задовольняє заяву ОСОБА_1 та скасовує свою ухвалу від 20.06.2002 року за нововиявленими обставинами (а.с.234-235).
       Зазначена ухвала Дніпровського районного суду м.Херсона, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , знову ж таки як учасника справи, була залишеною без змін ухвалою Верховного суду України від 18.05.2005 року (а.с.269).
       За положеннями п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню в справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись ст.ст. 374,376, 381-384 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий                                                                                                    С.В. Радченко

Судді:                                                                                                                І.В. Вейтас 

                                                                                                                           Г.В. Семиженко