Справа № 161/9349/20 	Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П. 	
Провадження № 22-ц/802/335/21  Категорія: 84    	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
02 березня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Данилюк В.А.,
суддів Киці С.І., Шевчук Л.Я.,
секретар Опейда В.О.,
з участю:
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Петрука І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Дар`я Ігорівна, приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання зобов`язання припиненим та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» адвоката Слостіна Андрія Геннадійовича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2020 року,
В С Т А Н О В И В:
В червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» (Далі ТзОВ «ФК«Женева»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Дар`я Ігорівна, приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання зобов`язання припиненим та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
На обґрунтування своїх вимог зазначив, що в квітні 2020 році ним була отримана постанова приватного виконавця Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження від 21.04.2020 року у ВП № 61867877, яке було відкритим на підставі виконавчого напису, вчиненого 25.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І., зареєстрованого в реєстрі за № 739, про стягнення з нього на користь ТзОВ «ФК «Женева» заборгованості за Кредитним договором № 002-02751-101213 від 10.12.2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 449/К від 11.05.2018р. є ТзОВ «ФК «Женева». Як зазначено в оскаржуваному виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться за період з 11.05.2018 року по 07.02.2020 року. Даний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, з підстав порушення нотаріусом приписів чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису, а також враховуючи, що зобов`язання по Кредитному договору № 002-02751-101213 від 10.12.2013 року є припиненими належним виконанням. Вказує, що кредит, згідно з кредитним договором № 002-02751-101213 від 10.12.2013 року, надавався строком на 36 місяців, тобто, до 10.12.2016 року. Однак, в подальшому, у зв`язку з відсутністю необхідності у кредитних коштах, вони були повернуті кредитору, зокрема, 03.01.2014 року ним було сплачено 1080 грн., а 04.02.2014 року - 15000 грн. Разом з тим, у випадку, якщо кредитор вважав, що таке зобов`язання не виконано, він мав право звернутися з позовом до суду або у інший позасудовий спосіб стягувати нараховану заборгованість з боржника. Проте, ні з позовом до суду, ні за вчиненням виконавчого напису у межах строків позовної давності (до 10.12.2019 року), кредитор не звертався. А тому можна прийти до висновку, що відповідність розрахунків заборгованості, з урахування строків позовної давності, нотаріусом не перевірялася. Виконавчий напис видано саме на суму, яка була вказана стягувачем. Враховуючи наведене, просить суд: визнати зобов`язання по Кредитному договору № 002-02751-101213 від 10.12.2013 року, укладеному між ним та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 449/К від 11.05.2018 року є ТзОВ «ФК «Женева», припиненими належним його виконанням; визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богомолової Д.І. від 25.02.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 739, про стягнення грошових коштів у сумі 32382,38 грн. з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Женева» за Кредитним договором № 002-02751-101213 від 10.12.2013 року, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТзОВ «ФК «Женева» на його користь судові витрати по справі.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2020 року позов задоволено частково.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Дар`єю Ігорівною, зареєстрований в реєстрі за № 739, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» заборгованість за кредитним договором № 002-02751-101213 від 10 грудня 2013 року.
Визнано зобов`язання по Кредитному договору № 002-02751-101213 від 10 грудня 2013 року, укладеному між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 449/К від 11 травня 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», припиненими належним його виконанням.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без належної правової оцінки доказів у справі, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Отже, на підставі виконавчого напису не виникає право стягувача на стягнення з боржника грошей або майна, а відбувається лише підтвердження, що таке право виникло раніше, і воно є безспірним.
Виконавчий напис здійснюється нотаріусом на підставі ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» за умови подання стягувачем пакету документів, що підтверджують безспірну заборгованість. Проте сам факт подання такого пакету документів, ще не означає автоматично безспірність заборгованості, якщо боржник оскаржує виконавчий напис у суді.
З іншого боку законодавством не встановлений виключний перелік обставин, якими боржник може заперечити безспірність заборгованості після вчинення виконавчого напису. Тому суд кожен раз повинен перевірити доводи боржника та оцінювати надані ним докази.
З матеріалів справи слідує, що 10.12.2013року між ПАТ «ДельтаБанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 002-02751-101213, за умовами якого Банк надав Позичальнику грошові кошти на умовах строковості, платності та цільового характеру.
11.05.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «ФК «Женева» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило, а ТзОВ «ФК «Женева» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 002-02751-101213 від 10.12.2013 року, укладеному між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 
25.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. було вчинено виконавчий напис № 739 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Женева» за період з 11.05.2018 року по 07.02.2020 року в розмірі 31732,38 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 1392 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом становить 19662,88 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 3213,03 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 7464,47 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати в розмірі 650,00грн. Загальна сума, що підлягає стягненню, становить 32 382,38 грн..
21.04.2020 року приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. за заявою ТзОВ «ФК «Женева» та на підставі спірного виконавчого напису № 739 від 25.02.2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61867877.
Оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений за відсутності доказів безспірності заборгованості, крім того, з дня виникнення права вимоги щодо стягнення заборгованості за Договором кредиту № 002-02751-101213 від 10.12.2013 року минуло більше трьох років.
При вчиненні виконавчого напису № 739 від 25.02.2020 року нотаріусом не перевірено безспірність суми заборгованості, яку запропоновано стягнути, що є порушенням ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями та Глави 16 Розділу ІІ Наказу МЮУ «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» 22.02.2012 року № 296/5.
З Заяви № 002-02751-101213 від 10.12.2013 року та графіку платежів, які є невід`ємними додатками до Кредитного договору № 002-02751-101213 від 10.12.2013 року, вбачається, що кредит ОСОБА_1 надавався строком на 36 місяців, тобто, до 10.12.2016 року.
Право ПАТ «Дельта Банк», а відтак й ТзОВ «ФК «Женева», як його правонаступника, на звернення з вимогою щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором кредиту № 002-02751-101213 від 10.12.2013 року, виникло починаючи з 10.12.2016 року після закінчення дії строку договору.
Згідно зі ст. 256 ЦК позовна давність це встановлений законом строк, протягом якого юридична і фізична особа має право звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу. Загальна позовна давність згідно ст. 257 ЦК України встановлюється терміном у 3 роки.
Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня. коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Згідно з вимогами ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Однак, як вбачається із спірного виконавчого напису № 739 від 25.02.2020 року, приватним нотаріусом було запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Женева» заборгованість в розмірі 31732,38 грн. за період з 11.05.2018 року по 07.02.2020 року, тобто поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги щодо стягнення заборгованості за Договором кредиту № 002-02751-101213 від 10.12.2013 року.
Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено основну умову вчинення такого напису, а саме те, що з дня виникнення права вимоги повинно минути не більше трьох років.
Тобто заборгованість, яка виникла у зв`язку з порушенням позивачем умов кредитного договору № 002-02751-101213 від 10.12.2013 року, на підставі яких нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис, не може вважатися безспірною і такою, що не потребує додаткового доказування, а відтак і не може стягуватися шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно п. 3.1 договору кредиту № 002-02751-101213 від 10.12.2013 року (укладеного у формі акцептованої банком Заяви) встановлено, що Клієнт здійснює погашення кредитної заборгованості щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 1080 грн. у відповідності до Графіку платежів, наведеному у Додатку 1 до цієї Заяви. У визначену до сплати суму коштів входить і тіло кредиту, і проценти, а також кошти на обслуговування кредиту.
Із наданих відповідей Банку вбачається, що позивач наступного місяця після отримання кредиту, як це і передбачено умовами кредитного договору, 10 числа сплатив на погашення боргу 1080 грн. згідно графіка платежів. Фактично у лютому 2014 року позивач використав своє право на дострокове погашення кредиту, сплативши 04.02.2014 року одноразовим платежем 15000 грн. (зараховані на рахунок Банку 05.02.2014 року).
Відповідно до ст. 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Твердження відповідача щодо застосування штрафних санкцій до ОСОБА_1 і виникнення заборгованості не підтверджуються будь-якими доказами.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що 05.02.2014 року позивач в повному обсязі виконав узяті на себе зобов`язання, а тому дане зобов`язання є припиненим.
Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, висновків суду не спростовують, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.
Керуючись ст. ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» адвоката Слостіна Андрія Геннадійовича залишити без задоволення. 
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 4 березня 2021 року.

Головуючий 

Судді :