КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 760/22331/20	
Провадження № 33/824/947/2021
Головуючий в суді першої інстанції: Педенко А.М.
Доповідач: Трясун Ю.Р. 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
22 березня 2021 року                                                                               місто Київ 
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Вознюка В`ячеслава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 130 КУпАП,- 
 
за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності	 	  ОСОБА_1 , 	
захисника	Г	Вознюка В.А.	
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від         21 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого       ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
 
Відповідно до постанови, 04 жовтня 2020 року о 08 год. 10 хв. по              вул. Гарматна, 49, у м. Києві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мазда 6» з номерним знаком НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер алкотест 6820» ARHK- 0527, тест № 1830, результат - 0,99 проміле алкоголю в крові, чим порушив вимоги п. 2.9.а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
В апеляційній скарзі захисник Вознюк В.А. просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 21 грудня        2020 року та закрити провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не погоджується із постановою суду першої інстанції, вважає її такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Захисник звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 порушував ПДР України, що свідчить про безпідставність його зупинки працівниками поліції, відтак вони не мали права вимагати від ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп`яніння.
Також апелянт вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизована суть адміністративного правопорушення, а саме не вказано за яких підстав поліцейський вважав, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки не зазначено, які саме ознаки сп`яніння були виявлені у водія.
Крім того, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_1 повідомляв суд про те, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому.
Також апелянт зазначає, що перед тим як працівник поліції запропонував ОСОБА_1 перший раз пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», свідків запрошено не було, відтак огляд був проведений незаконно.
Захисник звертає увагу на те, що огляд, відповідно до роздруківки з приладу «Драгер», проводився о 08 год. 23 хв., в той час, як свідки були запрошені лише о 08 год. 30 хв.
У подальшому, вказує захисник, після проведення огляду працівниками поліції були запрошені два свідки, які чули, що ОСОБА_1 просив працівників поліції відвезти його до медичного закладу для проведення огляду, оскільки він був незгодний із результатами проведеного огляду.
Щодо наявного в акті огляду підпису ОСОБА_1 , то захисник зазначає, що працівники поліції давали йому на підпис не заповнений бланк акта та зазначили лише, що підписом він засвідчує факт огляду, а не згоду із результатами такого огляду.
Крім того, на думку захисника, у протоколі не конкретизовано хто саме керував транспортним засобом у стані сп`яніння та у ньому не зазначено відомостей щодо приладу, за допомогою якого було проведено огляд.
Апелянт звертає увагу також на те, що працівники поліції не надали на вимогу ОСОБА_1 документи на газоаналізатор «Драгер».
Захисник зазначає, що до матеріалів справи працівниками поліції не додано довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, а також копії посвідчення водія або інформації про отримання порушником посвідчення водія з зазначенням серії, номера.
 
Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення  ОСОБА_1 та його захисника Вознюка В.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
 
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону. 
В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що працівники поліції безпідставно зупинили ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що він порушив інші правила дорожнього руху, що могло б бути причиною зупинки.
Такі доводи апеляційний суд вважає безпідставними та зазначає, що вказані обставини не є предметом апеляційного розгляду в даному провадженні і дії працівників поліції можуть бути оскаржені в передбаченому законом порядку. За приписами 2.5 ПДР Укранїни на водія покладений обов`язок пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння. Оцінку дій поліцейського який зупинив водія може дати або уповноважена особа, яка проводить службову перевірку, або суд к разі оскарження дій  поліцейського. В даному провадженні суд перевіряє правомірність дій поліцейського лише в межах проведення ним огляду на стан сп`яніння.  
Також оскаржуючи постанову суду першої інстанції захисник зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизована суть адміністративного правопорушення, оскільки не зазначено, які саме ознаки сп`яніння були виявлені у водія, також у фабулі протоколу не зазначено конкретної особи, яка керувала транспортним засобом у стані сп`яніння та у ньому не зазначено відомостей щодо приладу, за допомогою якого було проведено огляд.
На думку апеляційного суду, такі доводи є непереконливими.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Із наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 254794 від 04 жовтня 2020 року вбачається, що протокол складено відносно ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Тест показав 0,99 проміле, що є порушенням п. 2.9.а) ПДР України, за що відповідальність передбачена за     ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення містить всі необхідні відомості передбачені ст. 256 КУпАП, та вірно визнаний належним та допустимим доказом.
Крім того апеляційний суд зазначає, що викладене в протоколі про адміністративне правопорушення формулювання обвинувачення відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки з його змісту є зрозумілим, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку і в нього виявлено 0,99 проміле. Відтак, відсутність у протоколі словосполучення «у стані сп`яніння» в даному конкретному випадку не може бути безумовною підставою для скасування постанови.
Оскаржуючи постанову суду першої інстанції захисник зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а в момент коли він проходив огляд на стан сп`яніння свідки присутні не були.
Однак зазначене не відповідає дійсності.
Для перевірки вказаних обставин судом апеляційної інстанції були досліджені наявні в матеріалах справи чотири відеозаписи з нагрудної камери інспектора поліції. Із першого відеозапису вбачається, що поліцейський у присутності ОСОБА_1 звертається до осіб, яких називає понятими та яких не видно при цьому, та повідомляє, що у водія           ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та від`їхав від клубу «Форсаж» і був зупинений, були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, та пропонує водієві пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер».При цьому ОСОБА_1 жодних зауважень чи заперечень щодо того, що він не керував транспортним засобом чи що осіб, яких поліцейський назвав понятими, не зазначив. Також із відеозапису вбачається, що        ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та з третьої спроби пройшов огляд, результат якого склав 0,99 проміле, про що працівник поліції повідомив всім присутнім. 
При цьому на другому відеозаписі, який є продовженням першого, зафіксовані дві особи, до яких і звертався працівник поліції та які були свідками проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». 
Також із наявних в матеріалах справи пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що  ОСОБА_1  у їх присутності погодився на проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», про що вони засвідчують своїм підписом.
Таким чином не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та що огляд на стан сп`яніння був проведений без присутності двох свідків.
В апеляційній скарзі захисник звертає увагу суду на те, що огляд згідно роздруківки приладу «Драгера» проводився о 08 год. 23 хв., в той час, як свідки були запрошені лише о 08 год. 30 хв.
Апеляційний суд зазначає, щочас який зазначений у поясненнях свідків є тим часом, коли працівники поліції почали складати матеріали адміністративного правопорушення, а не часом, коли їх було запрошено поліцейськими.
Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 був незгоден із результатами проведеного огляду, оскільки як вбачається із відеозапису після повідомлення ОСОБА_1 працівником поліції результатів огляду, останній жодних заперечень чи незгоди не висловив. 
Також із наявної в матеріалах справи роздруківки результату огляду за допомогою приладу «Драгер» вбачається, що у ній міститься підпис ОСОБА_1 , що свідчить про те, що останній погодився із таким результатом. 
Крім того ОСОБА_1 також був ознайомлений із актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, про що останній засвідчив своїм підписом.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 підписував незаповнений бланк акту апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки уповноважена на складання акту особа надала його для ознайомлення особі, стосовно якої він складений, а право останньої підписувати його чи ні. 
Щодо відсутності в матеріалах справи відомостей про притягнення особи до адміністративної відповідальності протягом року та довідки про отримання посвідчення водія, то апеляційний суд зазначає, що відсутність таких відомостей в матеріалах справи жодним чином не впливає на законність прийнятого судом рішення.
Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, а викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу захисника Вознюка В.А. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                         Ю.Р.Трясун